Справа №442/7039/22
Провадження №2/442/1434/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підтвердження позовних вимог посилається на те, що є співвласником 2/3 житлового будинку по АДРЕСА_2 . 1/3 вказаної частки будинку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 . Співвласником 1/3 є її син, ОСОБА_4 , що успадкував дану частку квартири після смерті брата ОСОБА_5 .

Окрім неї в вищезгаданій квартирі зареєстрована також відповідач, дочка колишньої співмешканки її покійного сина ОСОБА_5 . Остання добровільно знятися з реєстрації не бажає, не бере участь в утриманні квартири, не допомагає в оплаті комунальних послуг. За таких обставин, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомила, заяви про можливість розгляду справи у її відсутність не надала. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження..

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивач є співвласником 2/3 житлового будинку по АДРЕСА_2 . 1/3 вказаної частки будинку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується свідотцовм про право на спадщину за законом серії НАН 419258. Співвласником 1/3 є її син, ОСОБА_4 , що успадкував дану частку квартири після смерті брата ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2016 року №16457161.

Відповідач зареєстрована на постійне місце проживання у вищезгаданій квартирі. Дана обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї за №008541/16-2021 від 25.10.2022 року. Крім того, факт не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 від 01.10.2022 року, складеного комісією ОСББ «Берегиня».

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 тривалий час без поважних причин.

Згідно ст.405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, оскільки відповідач відсутня більш тривалий строк без поважних причин, то її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 102, 113, 43, 81, 264, 265 ЦПК України , суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.