КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5339/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.,

суддів Лапчевської О.Ф., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Чернобая Олега Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ларіонової Н.М.,

у справі за заявою адвоката Чернобая Олега Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання недійсним правочинів та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

11 грудня 2019 року до Подільського районного суду міста Києва звернулась адвокат Ортинська М.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , з позовом про визнання недійсним правочинів та зобов`язання вчинити дії.

10 вересня 2021 року на адресу Подільського районного суду міста Києва надійшла заява адвоката Чернобая О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову .

Заяву мотивує тим, що предметом позову у справі, в тому числі, є вимоги про визнання недійсними правочинів про часткову відмову від зареєстрованих знаків для товарів і послуг, що були вчинені з використанням підробленої довіреності та внаслідок яких частково було скасовано реєстрацію знаків для товарів і послуг, які охоронялись згідно Свідоцтва України НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Вказує, що позивачу стало відомо про те, що 19 лютого 2019 року ТОВ "Лайт Конверс ЛТД" подано до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" дві заявки за номерами m201903768 та m20193769 на реєстрацію знаків для товарів і послуг для 9 та 42 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг і ці заявки стосувались позначень, які є тотожними до позначень, що охоронялись згідно Свідоцтва України НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Вказує, що наразі існує велика ймовірність, що найближчим часом будуть зареєстровані за ТОВ "Лайт Конверс ЛТД" знаки, які є тотожними із знаками, реєстрація яких може бути відновлена Подільським районним судом у м. Києві у цій справі, що суттєво ускладнить виконання рішення суду і відновлення прав позивача.

14 вересня 2021 року до Подільського районного суду міста Києва надійшли доповнення до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, якою позивач вніс зміни до прохальної частини заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Просить суд заборонити Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" до набрання законної сили рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі №758/15832/19 публікацію в офіційному Бюлетені, стосовно реєстрації торговельних марок за заявками № m20193768 та m201903769; здійснювати державну реєстрацію і внесення відомостей до Державного реєстру свідоцтв на торговельні марки стосовно реєстрації торговельних марок за заявками № m20193768 та m201903769 та видавати Свідоцтва України на торговельні марки за заявками № m20193768 та m201903769.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року в задоволенні поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Чернобаєм О.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали посилається на пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та вказує на необхідність існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про забезпечення позову. Уважає, що суд при постановленні ухвали керувався застарілою судовою практикою, а відтак і застарілими нормами цивільного процесуального законодавства.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги і не відобразив в оскаржуваній ухвалі те, що причинами подання заяви про забезпечення позову було твердження позивача про те, якщо ДП "Український інститут інтелектуальної власності" зареєструє торговельні марки по заявкам m20193768 та m201903769, то у разі задоволення позову в цій справі позивач буде вимушений звертатись із позовами про анулювання реєстрації марок по заявкам m20193768 та m201903769.

Вказує, що судом залишились поза увагою доповнення до заяви про забезпечення позову від 14 вересня 2021 року.

Вказує, що посилання суду першої інстанції на незалучення ТОВ "Лайт Конверс ЛТД" до участі у справі як на підставу відмови в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову не узгоджується із нормами процесуального права.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

22 лютого 2022 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Коваленко О.Д., який діє в інтересах ОСОБА_3 . Вказує, що апеляційна скарга є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Зазначає, що до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» за заявками № m201903768 та № m201903769 про державну реєстрацію знаків для товарів і послуг (торговельних марок) звернулося Товариство обмеженою відповідальністю «Лайт Конверс ЛТД», яке не є учасником цієї справи. При цьому вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайт Конверс ЛТД» звернулося із заявками № m201903768 та № m201903769 про державну реєстрацію знаків для товарів і послуг (торговельних марок), скориставшись правом на реєстрацію торговельних марок відповідно до статті 494 Цивільного Кодексу України, згідно до якої набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Вказує, що вирішення судом заяви про забезпечення позову у спосіб, який запропоновано позивачем, являтиме собою порушення прав особи, яка не є учасником справи, і до якої будь-яких позовних вимог не заявлялося.

Звертає увагу, що рішенням Печерського районного суду м, Києва від 27 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року, у справі № 757/19426/20-ц припинено майнові права позивача та ОСОБА_3 , які виникли внаслідок зазначених вище свідоцтв на торговельні марки. Тобто і позивач, і ОСОБА_5 на даний час не є власниками Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року та Свідоцтва № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року щодо всіх товарів і послуг, для яких зареєстровано знаки.

З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 вказує, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить належного обгрунтування об`єктивної неможливості виконати рішення суду, в разі якщо воно буде ухвалено на користь позивача.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні адвокат Чернобай О. В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі,забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, та забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах поданої заяви про забезпечення позову відсутні докази, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у дані справі, що свідчить про те, що наведені у заяві доводи, грунтуються лише на припущеннях, які не можуть бути покладені в обгрунтування відповідної ухвали. Окрім того, суд вказав, що реєстрація ТОВ "Лайт Конверс ЛТД" торговельних марок за заявками № m20193768 та m201903769 не вплине на права сторін у справі, а саме позивача. При цьому, ТОВ "Лайт Конверс ЛТД" до участі у справі не залучено.

Установлено, що ОСОБА_1 , звертаючись із позовом до ОСОБА_2 , Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , просить ухвалити рішення, яким :

визнати недійсним правочин, а саме заяву ОСОБА_2 від 09 листопада 2018 року про часткову відмову від свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 27 серпня 2013 року;

визнати недійсним правочин, а саме заяву ОСОБА_2 від 09 листопада 2018 року про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 від 27 серпня 2013 року;

зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України відновити становище, яке існувало до порушення, а саме внести перелік товарів і послуг, для яких знаку за свідоцтвом № НОМЕР_1 була надана правова охорона, відповідно до Рішення про реєстрацію знака вих. №33946 від 05 липня 2013 року, до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг;

зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України відновити становище, яке існувало до порушення, а саме внести перелік товарів і послуг, для яких знак за свідоцтвом № НОМЕР_2 була надана правова охорона, відповідно до Рішень про реєстрацію знака вих. №33946 від 05 серпня 2013 року до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів та послуг;

зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України здійснити публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність" внесених змін до свідоцтва України НОМЕР_1 від 27 серпня 2013 року;

зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України здійснити публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність" внесених змін до свідоцтва України НОМЕР_2 від 27 серпня 2013 року (а.с.2-20).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками свідоцтв України на знаки для товарів та послуг НОМЕР_1 від 27.08.2013 року та НОМЕР_2 від 27.08.2013 року.

Вказує, що ОСОБА_2 , який представляв інтереси позивача та ОСОБА_3 по заявкам на реєстрацію, без відома останніх 09.11.2018 року подано заяви про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 27.08.2013 року та про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 від 27.08.2013.

Вказує, що доручення, на підставі якого ОСОБА_2 подано заяви про часткову відмову, позивачем не підписувались.

Вказує, що ТОВ "Лайт Конверс ЛТД", одним із засновників та керівником якого є ОСОБА_3 , подано заявки №m201903769 від 19.02.2019 року та №m201903968 від 19.02.2019 року на знаки для товарів та послуг, які є тотожними до вже зареєстрованих знаків.

Зазначає, що дії вчиненні з метою подання ОСОБА_2 заявок і майбутньої реєстрації двох тотожних та одного схожого до ступеня змішуваності знаків для товарів 9 класу і послуг 42 класу МКТП в інтересах ОСОБА_3 та ТОВ "Лайт Конверс ЛТД", тобто фактично вчинені проти волі позивача.

Окрім того, установлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 27 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року, достроково припинено дію Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року та дію Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року щодо всіх товарів і послуг, для яких зареєстровано знаки.

Згідно частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про доцільність застосування конкретного заходу забезпечення позову, слід враховувати збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Окрім того, слід враховувати, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява №32715/06).

Натомість вжиття запропонованих позивачем у цій справі заходів забезпечення позову з огляду на підстави та предмет заявленого позову, не є таким, що направлений на підтримання status quo, та не є таким, що направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Запропоновані позивачем заходи забезпечення позову, а саме заборона Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" до набрання законної сили рішення у цій справі здійснювати публікацію в офіційному Бюлетені, стосовно реєстрації торговельних марок за заявками № m20193768 та m201903769; здійснювати державну реєстрацію і внесення відомостей до Державного реєстру свідоцтв на торговельні марки стосовно реєстрації торговельних марок за заявками № m20193768 та m201903769 та видавати Свідоцтва України на торговельні марки за заявками № m20193768 та m201903769 на ім`я особи, яка не є учасником цієї справи, матиме наслідком перешкоджання державній установі здійснювати покладені на неї згідно із законом повноваження.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заява не обґрунтована заявником у контексті домірності заявленим позовним вимогам, а також необхідності застосування таких заходів для можливого ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чернобая Олега Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 липня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.Ф. Лапчевська

В.В. Соколова