ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15829/20

Провадження № 22-ц/4820/1506/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Цугель А. О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року (суддя Мазурок О. В., повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заробітної плати.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що з 27.07.1992 він працював на посаді директора Хмельницької філії ПАТ «Укрінбанк», а з 21.09.2013 на посаді директора Хмельницького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» (далі - Банк). 22.03.2016 було прийнято рішення про початок процедури ліквідації Банку. У зв`язку з процедурою ліквідації 15.04.2016 був звільнений з роботи. 18.04.2016 його прийнято на посаду директора Хмельницького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» зі зменшенням посадового окладу та укладено строковий трудовий договір. З 01.07.2016 переведений на посаду завідувача господарства відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур Банку. 13.07.2016 оголошено простій з оплатою 2/3 тарифної ставки до встановленого посадового окладу на період простою. 08.12.2016 звільнений з посади за угодою сторін. З липня 2016 року заробітна плата йому не виплачувалась. З метою захисту своїх прав звертався з позовом про стягнення заробітної плати. Проте в позові було відмовлено з підстав пред`явлення вимог до неналежного відповідача. За період з липня по 08 грудня 2016 року йому не виплачена заробітна плата у розмірі 35151,51 грн. За період з липня 2016 року по день звільнення до виплати належить середній заробіток у сумі 72436,39 грн. За затримку розрахунку при звільненні має право на отримання середнього заробітку у сумі 555131,98 грн. Компенсація за невикористану відпустку за період з 18.04.2016 по 08.12.2016 складає 8848,68 грн. Загальна сума до виплати - 636417,05 грн.

Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та суму єдиного соціального внеску з нарахованої заробітної плати за період з липня по грудень 2016 року.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 636417,05 грн заборгованості по заробітній платі з відрахуванням обов`язкових платежів. Вирішено питання про судовий збір. Рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про перегляд заочного рішення.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 ніколи не перебував у трудових відносинах з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Юридична особа, з якою позивач перебував у трудових відносинах, ПАТ «Укрінбанк». Банк є самостійною юридичною особою, а Фонд лише може здійснювати спеціальні функції в порядку ліквідації юридичної особи.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про розгляд справи повідомлений належним чином. На зв`язок для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не вийшов.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що з 27 липня 1992 року ОСОБА_1 працював на посаді директора Хмельницької філії ПАТ «Укрінбанк», а з 21.09.2013 - на посаді директора Хмельницького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 24 грудня 2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

22 березня 2016 року була прийнята постанова Правління Національного банку України № 180 «При відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк».

На підставі зазначеної постанови Правління Національного банку України виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 22 березня 2016 року № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатору банку», відповідно до якого здійснювалася процедура ліквідації ПАТ «Укрінбанк» з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно.

11 січня 2016 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Укрінбанк» видано наказ № 54-к «Про скорочення численності та штату працівників».

У зв`язку із запровадженням в ПАТ «Укрінбанк» процедури ліквідації та виробничою необхідністю продовження функціонування окремих відділень ПАТ «Укрінбанк» для забезпечення здійснення процедури ліквідації банку наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Укрінбанк» від 08 квітня 2016 року № 49-к «Про відміну вивільнення окремих працівників ПАТ «Укрінбанк» та зміну істотних умов праці» відмінено вивільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України окремих працівників ПАТ «Укрінбанк», зокрема директора Хмельницького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_1, змінено з 17 червня 2016 року визначеним працівникам істотні умови праці.

08 квітня 2016 року позивач був повідомлений про зміни істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та не погодився з ними.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Укрінбанк» від 11 квітня 2016 року № 75-к «Про звільнення» директора Хмельницького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_1 було звільнено 15 квітня 2016 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (пункт 6 статті 36 КЗпП України).

12 квітня 2016 року позивач подав до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Укрінбанк» заяву про прийняття на роботу на посаду директора Хмельницького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» з 18 квітня 2016 року за строковим трудовим договором.

З 18 квітня 2016 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду директора Хмельницького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» за строковим трудовим договором з оплатою праці відповідно до штатного розпису, про що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Укрінбанк» видано наказ від 12 квітня 2016 року № 113-к «Про прийняття на роботу».

Згідно з наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Укрінбанк» від 21 червня 2016 року № 222-к позивач з 01 липня 2016 року переведений на посаду завідувача господарства відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Укрінбанк».

13 липня 2016 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ № 271-к «Про оголошення простою», згідно з яким запроваджено та оголошено працівникам ПАТ «Укрінбанк» простій до моменту настання однієї з двох зазначених подій з оплатою двох третин тарифної ставки до встановленого посадового окладу на період простою (частина перша статті 113 КЗпП України), а саме до моменту: а) оскарження будь-яким із відповідачів постановлених у справі № 826/5325/16 рішень в касаційному порядку та за результатами такого касаційного перегляду Вищим адміністративним судом України відповідного рішення у вказаній справі; б) погодження Національним банком України нових керівників ПАТ «Укрінбанк».

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 подав до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Укрінбанк» заяву про звільнення із займаної посадиз 08 грудня 2016 року.

08 грудня 2016 року позивач був звільнений із займаної посади за угодою сторін на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України (наказ від 16 вересня 2016 року № 17-к).

Наведені обставини встановлені рішеннями у цивільній справі № 686/2676/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення заробітної плати.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 статті 48 ЦПК України).

Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати (частина 1 статті 116 КЗпП України).

На підставі частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Аналогічне положення закріплено у частині 1 статті 83 КЗпП України.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (частина 1 статті 117 КЗпП України).

Відповідно до матеріалів справи за заявою ОСОБА_1 від 26 січня 2021 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2021 року виправлено описку у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2020 року у справі № 686/15829/20, і зазначено код ЄДРПОУ боржника 21708016.

Пред`явлення позову саме до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як юридичної особи, позивач підтвердив і в засіданні апеляційного суду.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не був роботодавцем ОСОБА_1 , а тому у нього відсутні зобов`язання з виплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не перебував з ним у трудових відносинах і відповідач не є у розумінні закону роботодавцем, який на підставі статей 83, 115, 116, 117 КЗпП України повинен виплатити заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку та відповідати за затримку розрахунку при звільненні.

Позов до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволенню не підлягає, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача.

З урахуванням наведеного заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб нарахованої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові з підстав наведених вище.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України сплачений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 9546,26 грн необхідно компенсувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заробітної плати відмовити.

Судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 9546 грн 26 коп (дев`ять тисяч п`ятсот сорок шість грн двадцять шість коп.) компенсувати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта