У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого - Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

з участю секретаря Ігнатюк І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2020 року у справі № 308/14307/18 (Головуючий: Бедьо В.І.)

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка проживає у житловий квартирі за адресою АДРЕСА_1 на підставі ордеру на житлове приміщення №002962 від 30 червня 1989 року та договору найму від 20 липня 1989 року.

У даній квартирі також зареєстрований ОСОБА_1 , який за місцем реєстрації не проживає з 2012 року. На прохання добровільно знятись з місця реєстрації, ОСОБА_1 відмовляється, чим створює їй перешкоди у користуванні власністю та спричиняє для неї додаткові незручності в сплаті додаткових комунальних послуг та в оформленні субсидії.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд задовольнити позовні вимоги, та винести рішення, яким визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщеннями, а саме: квартирою, за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2022 року позовну заяву задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , 1978 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального та матеріально права, оскільки на даний час відповідача незаконно намагаються позбавити права використовувати жиле приміщення, в якому він проживав і проживає по теперішній час. ОСОБА_1 також зазначає, що нек покидав батьківську квартиру та постійно проживав в ній, постійно брав участь в утриманні квартири та допомагав сплачувати комунальні платежі матері ОСОБА_2 .. Винятки його відсутності за місцем проживання, це відрядження, оскільки відповідач є будівельником і шукає роботу фактично будь де, і така відсутність тривала максимум 2-3 місяці.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2020 року.

30 листопада 2022 року ОСОБА_2 подала до Закарпатського апеляційного суду заяву про відмову від позову у якій просить прийняти її відмову від позову про визнання ОСОБА_1 особою, що втратила право користування квартирою, де третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , визнати нечинним рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.02.2020 року та закрити провадження у даній справі.

Розгляд справи ОСОБА_2 просить проводити без її участі.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Свида О.Г., який просив прийняти відмову від позову, та закрити провадження у справі, представника третьої особи Буришина В.В., який просить відмовити у задоволенні клопотання про відмову від позову та продовжити розгляд справи, перевіривши матеріали прави судова колегія вважає, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно частини 3 статті 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, 2 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитись від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Заява про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України.

Натомість третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 подано заперечення проти клопотання, яке обґрунтовує тим, що з моменту прийняття судом оскаржуваного рішення (28.02.2020 року) до даного часу, коло осіб права та інтереси яких може бути порушено скасуванням рішення суду першої інстанції значно збільшилося. Зокрема третя особа ОСОБА_3 набув прав нового наймача спірної квартири через смерть попереднього наймача та членами його сім`ї стали позивачка ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_4 , неповнолітній син ОСОБА_5 .

Одночасно, поведінка з визнання вимог апеляційної скарги очевидно завдає шкоди правовій визначеності її майнових прав на спірне житло та майнових прав на житло інших третіх осіб.

Щодо даного заперечення необхідно зазначити, що ОСОБА_3 у даній справі є третьою особою без самостійних вимог і позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не порушують його права. Разом із цим, ОСОБА_3 не позбавлений права звернутися в суд за захистом своїх прав як позивач. Щодо майнових прав на житло його дружини та сина, то такі не є учасниками справи, а тому їх права також не порушені. Зважаючи на це, колегія суддів заперечення ОСОБА_6 не бере до уваги.

У своїй заяві, ОСОБА_2 повідомила, що вона як позивач, відмовляюється від свого позову повністю і розуміє правові наслідки щодо такої відмови.

Отже, наслідки процесуальних дій, пов`язаних з відмовою від позову і закриття провадження у справі сторонами зрозумілі.

За таких обставин відмова позивача від позову підлягає прийняттю, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід визнати не чинним, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 206, 260, 373, 374 ЦПК України судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_2 від її позову до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою..

Визнати нечинним рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2020 року, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді: