Справа № 178/1353/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
21 червня 2022 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Берелет В.В.,
секретаря: Саверської Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Божедарівської селищної ради, треті особи: Центр надання адміністративних послуг Криничанської селищної ради, КП «Криничанське БТІ», Криничанська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, скасування державної реєстрації та визнання визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
У С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 29 вересня 1989 року ОСОБА_3 відповідно до рішення Криничанської районної Ради народних депутатів №216 від 31 липня 1989 року виданого виконавчим комітетом Катеренопільської с/р Криничанського району, Дніпропетровської області отримала свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в Верхньодніпровському БТІ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області в книзі №2, запис №8 від 10.11.1089 року.
В подальшому ОСОБА_3 приватизувала земельні ділянки:
20 січня 2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, актова запис про смерть №03 від 22 січня 2013 року зроблена Виконкомом Биківської с/р Криничанського району, Дніпропетровської області. (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 22.01.2013 року додається).
29 липня 2021 року ОСОБА_1 успадкував слідуюче майно:
У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 було відмовлено у зв`язку із тим, що з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, номер витягу 34485845 від 14.06.2012 року, реєстраційний номер 36889010 власником даного будинку на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 січня 2000 (рішення №216 від 31.07.1989 року/26.01.2000 року виконоком Биківської сільської ради) із не відомих обставин став ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому, просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, згідно поштового повідомлення про день слухання справи сповіщена належним чином (а.с.137), відзиву на позовну заяву не надала.
Відповідач - Божедарівська селищна рада, згідно заяви, просить слухати справу без їх участі.
Відповідач - Центр надання адміністративних послуг Криничанської селищної ради, згідно заяви, просить слухати справу без їх участі.
Третя особа КП «Криничанське БТІ» , про день слухання справи сповіщені належним чином.
Третя особа Криничанська державна нотаріальна контора, згідно заяви, просить слухати справу без їх участі.
Дослідивши та перевіривши матеріали справи суд виходить з наступного.
Позивач посилається нате, що 29 вересня 1989 року ОСОБА_3 відповідно до рішення Криничанської районної Ради народних депутатів №216 від 31 липня 1989 року виданого виконавчим комітетом Катеренопільської с/р Криничанського району, Дніпропетровської області отримала свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в Верхньодніпровському БТІ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області в книзі №2, запис №8 від 10.11.1089 року. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 було відмовлено у зв`язку із тим, що з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, номер витягу 34485845 від 14.06.2012 року, реєстраційний номер 36889010 власником даного будинку на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 січня 2000 (рішення №216 від 31.07.1989 року/26.01.2000 року/виконоком Биківської сільської ради) із не відомих обставин став ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У даному спорі правовою підставою для звернення до суду позивач вважав порушення його законного права стосовно спірного житлового будинку видачею свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 січня 2000 року виданого виконавчим комітетом Биківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області виданого на підставі (рішення №216 від 31.07.1989 року/26.01.2000 року та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номер 36889010, номер витягу 34485845 від 14.06.2012 року на житловий будинок, господарські будівлі і споруди розташований за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_4 .
Відповідно до ст.81 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в Верхньодніпровському БТІ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області в книзі №2, запис №8 від 10.11.1089 року на імя ОСОБА_3 позивачем не надано.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що рішення Криничанської районної Ради народних депутатів №216 від 31 липня 1989 року видане виконавчим комітетом Катеринопільської с/р Криничанського району, Дніпропетровської області є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване рішення не породжує виникнення відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.
Суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.
Таким чином, рішення Криничанської районної Ради народних депутатів №216 від 31 липня 1989 року, на яке посилається позивач, є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване рішення не породжує виникнення відповідного права у ОСОБА_3 , а тільки фіксує факт його наявності.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.11.2019 у справі № 752/900/15-ц, захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні.
Частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор:
- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
- перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
- під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;
- під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тобто, законодавець поклав на відповідних посадових осіб обов`язок під час реєстрації перевіряти відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечності зареєстрованих прав і тих, що подаються до реєстрації, та в деяких випадках - факт виконання умов правочину. Зазначене свідчить, що реєстрація прав на нерухоме майно не є автоматичною, здійснюється не за явочним принципом. Приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідна посадова особа здійснює дії по аналізу поданих документів, зареєстрованих прав тощо та приймає відповідне рішення про здійснення реєстрації або про відмову у здійсненні такої реєстрації, яке є обов`язковим для заявника.
Отже, предметом доказування в цій справі поміж інших є і обставини, що підтверджують законність чи незаконність прийнятого рішення про реєстрацію права власності.
З урахуванням вищенаведеного, оскільки, за встановлених обставин у справі, позивачем не доведено порушення його цивільного права, за захистом якого він звернувся до суду, та яке саме право порушене, і в чому полягає його порушення, тому, позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Божедарівської селищної ради, треті особи: Центр надання адміністративних послуг Криничанської селищної ради, КП «Криничанське БТІ», Криничанська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, скасування державної реєстрації та визнання визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2022 року.
Суддя: В. В. Берелет