Провадження №2/748/29/22
Єдиний унікальний № 748/2052/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2022 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді: Меженнікової С.П.,

при секретарі: Іващенко О.А.,

з участю відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, звертаючись до суду з вказаним вище позовом, після уточнення позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 6885,28 грн, та 3% річних в сумі 2700,00 грн, за період з 19.08.2018 по 18.08.2021, нарахованих на суму основного боргу (30 000,00 грн) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10.03.2017 у справі № 748/2689/16-ц (провадження №2/748/113/17) на користь позивача з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 30 000 грн, 3% річних в розмірі 2650, 58 грн та інфляційні втрати в розмірі 28727,54 грн., а всього 61 378 грн 12 коп. За даними відділу державної виконавчої служби боржником ОСОБА_1 рішення суду було виконано частково, а саме, станом на 18.08.2021 в рахунок боргу сплачено 26 250 грн 00 коп. Оскільки між сторонам наявні грошові зобов"язання, які ОСОБА_1 належним чином не виконує, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивачка та її представник - адвокат Мошко М.М. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належим чином, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надали.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позов визнала, проти його задоволення не заперечувала.

Вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини.

При вирішенні справи судом установлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10.03.2017 у справі №748/2689/16-ц (провадження №2/748/113/17) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 20 жовтня 2013 року в сумі 61378 гривень 12 копійок, яка складається з: 30000,00 грн заборгованість за договором позики; 2650,58 грн три відсотка річних за період 01.01.2014 року по 10.12.2016 року; 28727,54 грн інфляційні втрати за період з 01.01.2014 року по 10.12.2016 року; витрати на правову допомогу в сумі 1511 гривень 20 копійок, судовий збір в розмірі 613 грн 78 коп. (а.с. 37-38)

Чернігівським відділом державної виконавчої служби у Чернігівському районі на виконання даного рішення суду в примусовому порядку стягнуто з ОСОБА_1 29114,26 грн, залишок боргу становив 34 388,84 грн, що встановлено постановою Чернігівського апеляційного суду від 29.06.2022, винесеної за результатами перевірки ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.11.2021 та від 09.12.2021 у справі №748/2911/21. ( а.с.93-96)

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

З огляду на зазначене, установивши, що рішенням суду від 10.03.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову суму за договором позики від 20.10.2013 в розмірі 61 378,12 грн і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, які ОСОБА_1 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

У зв`язку із невиконанням відповідачкою судового рішення позивачкою було здійснено, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат від суми заборгованості - 30 000,00 грн за період з 19.08.2018 по 18.08.2021, згідно якого, розмір інфляційних втрат становить 6885,28 грн, розмір 3 % річних - 2700,00 грн.

Даний розрахунок відповідачкою в судовому засіданні не оспорювався, розрахунок наданий позивачем є вірним, а отже може бути взятим судом при ухваленні рішення по справі.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Крім цього, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 625 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 82 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати в розмірі 6885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн 28 (двадцять вісім) коп. за період з 19.08.2018 по 18.08.2021, три відсотки річних в сумі 2700 (дві тисячі сімсот ) грн 00 коп. за період з 19.08.2018 по 18.08.2021, а всього 9585 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн 28 (двадцять вісім) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складання повного тексту рішення 07 липня 2022 року.

Суддя: С.П. Меженнікова