ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/52/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №702/476/21 Категорія: 311000000 Жежер Ю. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ВСС-ТРАНС»;

відповідач ОСОБА_1 ;

третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Пест.Юей»

особа, що подала апеляційну скаргу представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСС-Транс» адвоката Гейко Василь Анатолійович;

розглянувши у відкритому судовому засіданнів порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСС-ТРАНС» - адвоката Гейко Василя Анатолійовича на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ТОВ «ВСС-ТРАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Пест.Юей», про стягнення вартості втраченого вантажу при виконанні заявки договору на перевезення,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ТОВ «ВСС-ТРАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Пест.Юей», про стягнення вартості втраченого вантажу при виконанні заявки договору на перевезення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що між ТОВ «Пест.Юей» (замовник) та ТОВ «ВСС-ТРАНС» (перевізник) укладено договір №07/11 від 07 листопада 2019 року, відповідно до умов якого замовник доручає, а перевізник надає послуги з виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом по території України згідно заявок замовника.

На виконання договору між ТОВ «Пест.Юей» та TOB «ВСС-ТРАНС» укладено заявку НВ№ 52 від 08 квітня 2021 року на перевезення вантажу: засоби захисту рослин; маршрут: Черкаська область, Христинівський район, с. Розсішки, 1 - м.Дніпро/м.Запоріжжя; дата та час завантаження 08 квітня 2021 року, до 16:00; дата та час розвантаження 09 квітня 2021 року до 16:30; адреса розвантаження: 1) м. Дніпро пр. Слобожанський, 20, 2) АДРЕСА_1 ; транспортний засіб - DAF держномер НОМЕР_1 , причіп - Krone держномер НОМЕР_2 , прізвище водія - ОСОБА_1 ; нормативний простій під завантаженням та розвантаженням - 48 годин. Основними умовами перевезення є: 1) рух автомобіля тільки в денний час доби; 2) зупинки тільки на стоянках, які охороняються; 3) сухий, чистий, цілий (без зовнішніх пошкоджень) тент, кузов причіпу/напівпричіпу автомобіля; 4) рух автомобіля тільки в денний час доби.

Відповідно до наказу № 2-VS00-00003 від 09.01.2020 ОСОБА_1 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів.

Згідно товарно-транспортної накладної № П85 від 08 квітня 2021 року, перевезення здійснювалося водієм - ОСОБА_1 ; автомобільним перевізником - ТОВ «ВСС-ТРАНС»; замовник (платник) - ТОВ «Пест.Юей»; вантажовідправник - ТОВ «Агроальянс МЛС»; вантажоодержувач - ПП «Агросинтез-Плюс»; пункт навантаження - Черкаська область, Христинівський район, с.Розсішки, 1 пункт розвантаження - Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Виборгська, 12.

Відповідно до п. 3.13 Договору № 10-7/01 від 10 січня 2020 року при прийнятті вантажу до перевезення, водій перевізника зобов`язаний перевірити: 1) точність записів зроблених вантажовідправником в товаро-транспортній накладні, що стосується кількості вантажних місць, а також маркування, розмірів, ваги вантажу, 2) зовнішній стан вантажу та його пакування, укладки.

Згідно товарно-транспортної накладної, до перевезення прийнято вантаж у кількості 14 найменувань: Альберто, ТН,5л в кількості 480 л; Аперол,КЕ,5л в кількості 800 л; Вентура,КЕ,5л в кількості 800 л; Джуліан, РК, 5л в кількості 800 л; Зидан, КС, 5л в кількості 3200 л; Кайт, РК, 5л в кількості 800 л; Лютер, КЕ, 5л в кількості 1600 л, Пристар, ВГ, 0,5 кг в кількості 500 кг; Тиберій, ВГ, 0,5 кг в кількості 20 кг; Трономіт, ВГ, 0,5 кг в кількості 30 кг; Батман, РК. 10 л в кількості 720 л; Торіно, ВГ, 0,1 кг в кількості 20 кг; Стівен, КЕ, 20 л в кількості 60 л; Мигель, КС,5 л в кількості 800 л, про що свідчать підпис відповідальної особи вантажовідправника ТОВ «Агроальянс МЛС» Данілова.

Товарно-транспортна накладна не містить будь-яких застережень водія ОСОБА_1 щодо прийнятого до перевезення ним вантажу.

Відповідно до акту про недостачу вантажу №1 від 09 квітня 2021 року, складеним представником вантажоотримувача ПП «Агросинтез-Плюс» Корогод С.І. та представником перевізника водієм ОСОБА_1 , при розвантаженні товару, що поставлявся за маршрутом: з с.Розсішки до м.Запоріжжя автомобіль ДАФ державний номер НОМЕР_1 , напівпричіп НОМЕР_2 , згідно з товарно-транспортною накладною № П85 від 08 квітня 2021 року, виявлено недостачу наступного товару: 1) Тиберій 25 кг; 2) Торіно 20 кг; 3) Троноліт 25 кг.

Згідно іншого акту від 09 квітня 2021 року, складеного в присутності комісії, до складу якої входив водій ОСОБА_1 було встановлено, що 09 квітня 2021 року прибув автомобіль ДАФ № НОМЕР_1 , напівпричіп НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 від постачальника ТОВ «Пест ЮЕЙ» товарно-транспортна накладна № П85 від 08 квітня 2021 року зі слідами проникнення. З письмового дозволу відправника ТОВ «Пест.Юей» прийомка продовжується, в ході якої встановлена розбіжність: 1) Тиберій 25 кг; 2) Торіно 20 кг; 3) Троноліт 25 кг.

Відсутність зазначеного товару також була відображена в товарно-транспортній накладній №П85 від 08 квітня 2021 року шляхом проставлення відповідної відмітки напроти конкретного найменування товару, а саме: Тиберій, ВГ, 0,5кг в кількості 20 кг - «нет»; Трономіт, ВГ, 0,5 кг в кількості 30 кг - «5кг»; Торіно, ВГ, 0,1 кг в кількості 20 кг - «нет». Кожна відмітка супроводжується проставленням підпису та однією печаткою вантажоодержувача ПП «Агросинтез-Плюс». В графі прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) також проставлений підпис і печатка ПП «Агросинтез-Плюс» із зазначенням «Акт №1 додається».

12 квітня 2021 року ТОВ «Пест.Юей» на адресу TOB «ВСС-ТРАНС», за наслідками невиконання умов договору №07/11 від 07 листопада 2019 року, направило претензію - вимогу щодо відшкодування збитків за недостачу товару при перевезенні в сумі 4350 доларів США.

15 квітня 2021 року між ТОВ «Пест.Юей» та ТОВ «ВСС-ТРАНС» на виконання договору №07/11 від 07 листопада 2019 року укладено угоду про врегулювання спору. Пунктом 2 угоди зазначено, що сторони узгодили, що за цією угодою з метою врегулювання спору сторони погоджують суму до відшкодування у розмірі 110402,50 грн в строк не пізніше 16 квітня 2021 року.

Відповідно до платіжного доручення № 363 від 16 квітня 2021 року ТОВ «ВСС- ТРАНС» перерахувало ТОВ «Пест.Юей» кошти в сумі 110402,50 грн, як оплату згідно угоди про врегулювання спору від 15 квітня 2021 року.

На думку позивача факт часткової втрати вантажу відбувся під час виконання відповідачем визначеного умовами договору №07/11 від 07 листопада 2019 року зобов`язання, тому є всі підстави вважати, що поведінка (бездіяльність) відповідача була протиправною та призвела до понесення позивачем збитків.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 110402,50 грн, як вартість втраченого вантажу при виконанні заявки-договору перевезення НВ №52 від 08 квітня 2021 року, яка є невід`ємною частиною договору № 07/11 від 07 листопада 2019 року.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем до суду не надано жодних доказів, які б підтверджували підстави покладення на працівника відповідальності за майнову шкоду (посадова інструкція, наказ, письмовий договір про повну матеріальну відповідальність тощо), спричинення такої шкоди винними діями відповідача ОСОБА_1 , покладення на працівника відповідальності за заподіяну шкоду саме у такому розмірі, ступені вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ТОВ «ВСС-ТРАНС» адвокат Гейко В.А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

У апеляційній скарзі крім обставин, викладених в позовній заяві, вказує про порушення ОСОБА_1 положень Інструкції № 9 з охорони праці для водія-експедитора від 24 лютого 2020 року, затвердженої ТОВ «ВСС-ТРАНС», з якою відповідач був ознайомлений належним чином.

Зазначає, що ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу у нічний період часу всупереч вимог указаної Інструкції, наслідком чого стала втрата вантажу при виконанні перевезення.

Апелянт вказує, що в добровільному порядку ОСОБА_1 відмовився від компенсації завданого ним збитку, навіть при умові часткових відрахувань із заробітної плати, після чого останній звільнився за власним бажанням.

Твердження про відсутність претензій з боку роботодавця до відповідача скаржник вважає помилковим, оскільки ТОВ «ВСС-ТРАНС» в якості роботодавця не мало можливості притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

На думку апелянта в діях відповідача вбачається порушення посадових обов`язків та правил техніки безпеки під час перевезення вантажу, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданням ТОВ «ВСС-ТРАНС» матеріального збитку.

Вважає, що оскільки майнову шкоду ТОВ «ВСС-ТРАНС» було заподіяно відповідачем внаслідок неналежного виконання ним трудових обов`язків водія-експедитора, який був ознайомлений про повну матеріальну відповідальність на підставі Інструкції № 9 з охорони праці для водія-експедитора від 24 лютого 2020 року, то саме він мав би відшкодувати завданий ним збиток.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, так як є безпідставною та необґрунтованою.

Вказує, що відповідно до наказу № 2-VS00-00003 від 09 січня 2020 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів. Тому твердження скаржника про прийняття відповідача на роботу водієм-експедитором автотранспортних засобів не відповідає дійсності.

Посилання про те, що з вини відповідача була допущена втрата ввіреного йому майна, вважає безпідставним та не підтвердженим належними та допустимими доказами.

На думку представника ОСОБА_1 адвоката Іванова А.А. інструкція з охорони праці не може включати в себе посадову інструкцію та договір про повну матеріальну відповідальність працівника одночасно, оскільки вони є абсолютно різними нормативними актами підприємства, установи, організації.

Крім того, вказана інструкція з охорони праці не надавалась суду першої інстанції як доказ, а тому не може свідчити про те, що судом не в повному обсязі з`ясовано обставини справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2019 року між ТОВ «Пест.Юей» в особі директора Діденка В.Ю. (замовник) та ТОВ «ВСС - ТРАНС» в особі директора Клименка В.С. (перевізник) укладено договір № 07/11, а отже досягнуто згоди з усіх істотних умов договору (том 1 а.с. 8 - 9).

08 квітня 2021 року між ТОВ «Пест.Юей» та ТОВ «ВСС - ТРАНС» укладено заявку НВ № 52, що є невід`ємною частиною договору № 07/11 від 07 листопада 2019 року, у якій зазначено всі істотні умови даного (конкретного) перевезення, відповідно до п. 2.2. договору, та зокрема, зазначено найменування вантажу засоби захисту рослин, дату завантаження 08 квітня 2021 року, дату розвантаження 09 квітня 2021 року, умови перевезення, дані вантажоотримувача - ТОВ «РОНА-2» (м. Дніпро), ПП «Агросинтез-Плюс» (м. Запоріжжя), вартість перевезення, марку та державний номер автомобіля та причіпа, дані про водія - ОСОБА_1 (том 1 а.с. 11).

Відповідно до товарно-транспортної накладної № П85 від 08 квітня 2021 року, перевезення здійснювалося водієм - ОСОБА_1 ; автомобільний перевізник - ТОВ «ВСС-ТРАНС»; замовник (платник) - ТОВ «Пест.Юей»; вантажовідправник - ТОВ «Агроальянс МЛС»; вантажоодержувач - ПП «Агросинтез-Плюс»; пункт навантаження - Черкаська область, Христинівський район, с.Розсішки, пункт розвантаження - Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Виборгська, 12. Також зазначено перелік вантажу, який прийнято до перевезення у кількості 14 найменувань (том 1 а.с. 12).

В ході виконання договору перевезення № 07/11 від 07 листопада 2019 року укладеним між ТОВ «ВСС-ТРАНС» та ТОВ «Пест.Юей» та заявки НВ№52 від 08 квітня 2021 до договору, виявлено нестачу вантажу, що перевозився позивачем.

Факт виявлення нестачі вантажу підтверджується відповідною відміткою напроти конкретного найменування товару, проставленою відповідальною особою ПП «Агросинтез - Плюс» у товарно - транспортній накладній № П85 від 08 квітня 2021 року (том 1 а.с. 12 зворот), актом про недостачу вантажу № 1 від 09 квітня 2021 року, складеним представником вантажоотримувача ПП «Агросинтез-Плюс» Корогод С.І. та представником перевізника водієм ОСОБА_1 (том 1 а.с. 21), та актом від 09 квітня 2021 року, складеного в м. Запоріжжя ПП «Агросинтез-Плюс» в присутності комісії (том 1 а.с. 22).

У зв`язку з викладеними обставинами, ТОВ «Пест.Юей» направило TOB «ВСС-ТРАНС», претензію - вимогу № 30_21р. щодо відшкодування збитків за недостачу товару при перевезенні (том 1 а.с. 23), яка була задоволена перевізником TOB «ВСС-ТРАНС» у розмірі 110402,50 грн. (том 1 а.с. 24, 26).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пунктів 6.2, 6.3 Договору №07/11 від 07 листопада 2019 року у випадку покладення однією із сторін виконання зобов`язання за цим договором на третю особу, відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання такою третьою особою несе сторона за цим Договором; перевізник несе матеріальну відповідальність за нестачу/втрату/пошкодження/псування прийнятого до перевезення вантажу, у тому числі пакування, товарного вигляду, у розмірі повної фактурної вартості невистачаючої/втраченої/пошкодженої/зіпсованої одиниці завантаження.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що умовами указаного договору покладення відповідальності на інших осіб не встановлено. Інших правочинів, відповідно до яких у відповідача ОСОБА_1 могло виникнути зобов`язання до суду не надано.

Враховуючи, що позов про відшкодування шкоди в порядку регресу пред`явлено до відповідача ОСОБА_1 , який на момент виникнення спірних правовідносин працював у ТОВ «ВСС-ТРАНС» на посаді водія за трудовим договором, тобто наявний факт перебування відповідача у трудових відносинах на час заподіяння шкоди і те, що шкода завдана при виконанні ним трудових обов`язків, відшкодування шкоди має вирішуватись із застосуванням норм трудового законодавства, колегія суддів вважає, що місцевим судом правильно застосовано норми статтей 130-137 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/4619/16-ц від 20 березня 2019 року.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували підстави покладення на працівника відповідальності за майнову шкоду (посадова інструкція, наказ, письмовий договір про повну матеріальну відповідальність тощо), спричинення такої шкоди винними діями відповідача ОСОБА_1 , покладення на працівника відповідальності за заподіяну шкоду саме у такому розмірі, ступені вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що в діях відповідача вбачається порушення посадових обов`язків та правил техніки безпеки під час перевезення вантажу, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданням позивачу матеріального збитку, колегія суддів не бере до уваги, оскільки погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем вини водія ОСОБА_2 під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не бере до уваги Інструкцію № 9 з охорони праці для водія-експедитора від 24 лютого 2020 року, долучену апелянтом до апеляційної скарги, оскільки останнім не надано доказів неможливості її подання до суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду та були предметом розгляду суду першої інстанції.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВСС-ТРАНС».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, які брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСС-ТРАНС» - адвоката Гейко Василя Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді