Справа № 573/749/22
Номер провадження 6/573/9/22
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Гавриленко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля подання старшого державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піскуна Володимира Миколайовича про привід боржника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

21 липня 2022 року старший державний виконавець Білопільського ВДВС Піскун В.М. звернувся з поданням про оголошення приводу боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що в ДВС перебуває виконавче провадження №57703902 з примусового виконання виконавчого листа №573/1515/18, виданого 14 листопада 2018 року Білопільським районним судом Сумської області, про стягнення з останнього аліментів.

Посилаючись на те, що при проведенні виконавчих дій встановлено, що інформація стосовно ОСОБА_1 в ДФС відсутня, пенсію він не отримує, нерухомого майна за ним не зареєстровано, за викликами державного виконавця від 23 лютого та 28 червня 2022 року останній не з`явився, заявник просить оголосити привід боржника ОСОБА_1 .

У судове засідання державний виконавець Білопільського ВДВС Піскун В.М., боржник і стягувач не з`явилися. Державний виконавець подав заяву про розгляд справи без його часті (а. с. 16).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Білопільському ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження №57703902 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 14 листопада 2018 року Білопільським районним судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 3-4).

Постановою державного виконавця Білопільського РВ ДВС Піскуна В.М. від 16 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а. с. 3).

За інформацією Державної фіскальної служби відомості щодо джерел отримання ОСОБА_1 доходів у ДРФО відсутні (а. с. 7).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 права власності, інші речові права, іпотеки не зареєстровані (а. с. 8).

Згідно з інформацією МВС за боржником транспортні засоби не зареєстровані (а. с. 6).

Як вбачається з повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнім було прийнято до виконання постанову державного виконавця про арешт коштів на рахунках ОСОБА_1 (а. с. 5).

На підтвердження доводів клопотання державним виконавцем також надана копія реєстру відправлень та роздруківка трекінгу відправлення АТ «Укрпошта», з яких вбачається, що 28 червня 2022 року ОСОБА_1 направлений лист з рекомендованим повідомленням, який він отримав 30 червня 2022 року (а. с. 9-10).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Абзацом 2 п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що перш ніж звертатися до суду, державний виконавець повинен самостійно вжити заходів щодо виклику боржника, а у випадку його неявки перевірити поважність причин неявки на виклик державного виконавця.

Всупереч зазначеним вище нормам закону державним виконавцем не доведено належними і допустимими доказами, що перед зверненням до суду з поданням про привід боржника ним були вжиті ефективні, своєчасні та в повному обсязі виконавчі дії.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів надсилання боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 листопада 2018 року, що свідчило б про те, що йому відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до ВДВС.

Копія реєстру відправлень та роздруківка трекінгу відправлення АТ «Укрпошта» про направлення ОСОБА_1 28 червня 2022 року листа з рекомендованим повідомленням, суд вважає неналежним доказом, оскільки з них не вбачається, що саме направлялося боржнику.

Доказів направлення 23 лютого 2022 року виклику ОСОБА_1 державним виконавцем суду не надано.

Доказів на підтвердження того, що державний виконавець перевіряв поважність причин неявки боржника на його виклик, суду також не надано.

Враховуючи, що належних і допустимих доказів на підтвердження того, що боржник викликався до державного виконавця, та що останній без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, суду надано не було, тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 438 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піскуна Володимира Миколайовича відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя