СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14906/18

пр. № 2/759/21/22

14 червня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Сироти А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка подана та підписана адвокатом Мазуренком С.С. ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (03115, м. Київ, вул. Г.Юри, 9) про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про поділ майна подружжя,

встановив:

У вересні 2018р. представник позивача звернувся до суду з позовом з урахуванням збільшених позовних вимог до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з червня 2007р. по 14.11.2008р.; визнання спільним майном подружжя сторін наступні об`єкти: квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ; двоповерховий гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ;автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 ; визнання за ОСОБА_1 право власності на ѕ частини спільного нерухомого майна подружжя квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка складається з 3-х кімнат, загальною площею 115,90 кв.м., житловою площею 72,40 кв.м; визнання позивача членом автогаражного кооперативу «Озерний», передання їй на праві постійного користування та розпорядження Ѕ частини двоповерхового гаражного боксу № НОМЕР_1 , який знаходиться на території АДРЕСА_5; присудити позивачу грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в., чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 у розмірі 13 150,00 доларів США; транспортний засіб «Skoda Octavia», 2008 р.в., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 у розмірі 4 250,00 доларів США; присудити грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь ОСОБА_1 , які знаходились на банківських рахунках в АТ «УкрСіббанк» в період з 14.11.2008р. по 18.03.2019р. у розмірі 125 529,95 доларів США та 1 925 096,99 грн.; присудити грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини майна (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь позивача, які знаходились на банківських рахунках в ПАТ «Родовід Банк» в період шлюбу з 14.11.2008р. по 18.03.2019р. у розмірі 340 966,04 грн.; які знаходились на банківських рахунках в АТ «Ощадбанк» в період шлюбу з 14.11.2008р. по 18.03.2019р. у розмірі 63 835,59 грн.; які знаходились на банківських рахунках в АТ КБ «Приватбанк» в період щлюбу з 14.11.2008р.. по 18.03.2019р. у розмірі 15 000,00 грн.; присудити грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини майна (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь позивача, які надавалисть ОСОБА_3 у вигляді позики невідомим стороннім особам з урахуванням відсотків в період шлюбу з 14.11.2008р. по 18.03.2019р. у розмірі : грошові кошти за договором процентної ставки позики № 1 від 10.01.2015р. урозмірі 80 000,00 грн.; грошові кошти за договором процентної ставки № 1 від 15.01.2015р. у розмірі 68 000,00 грн.; грошові кошти за договором позики № 07/04-15 від 07.04.2015р. у розмірі 110 000,00 грн.; грошові кошти за договором позики від 22.05.2015р. у розмірі 75 000,00 грн.; грошові кошти за договором позики від 14.04.2017р. у розмірі 90 000,00 грн.; присудити позивачу грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини майна (грошвоі кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь ОСОБА_1 згідно договору поставки № 180216/1 на поставку вертикальних та горизонтальних сенсорних систем 42 та 55 від 18.02.2016р. в період шлюбу з 14.11.2008р. по 18.03.2019р. у розмірі 3 835, 00 доларів США.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що у 2005р. ОСОБА_1 познайомилась з відповідачем та у них виникли відразу взаємні почуття та почали розвиватися відносини направлені на створення сім`ї. У середині 2007р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вирішили створити сім`ю, та в кінці цього ж року почали проживати разом у квартирі племінника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_6 . Під час спільного проживання у вищевказаній квартирі вже як сім`я сторони вели єдиний спільний побут, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільними правами та обов`язками, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Підтвердження спільного проживання однією сім`єю є те, що вже з 2007р. і до реєстрації шлюбу у 2008р., батьки позивача прийняли відповідача, як чоловіка їхньої доньки, та допомагали їм створювати комфортні життєві умови, як безпосередньо у квартирі їхнього проживання так і у взаємовідносинах між ними. У серпні 2008р. позивач завагітніла, 14.11.2008р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_6 . Вагітність позивача спільною дитиною до офіційної реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем, можна з впевненістю зробити висновок, що дійсні сімейні відносини - проживання однією сім`єю, як подружжя, між позивачем та відповідачем склались на початку 2008р., тому що планування сім`ї в розумінні народження дітей, це для позивача був дуже важливий крок, враховуючи те, що у відповідача від першого шлюбу вже є дорослий син.

Починаючи з 2006р. та під час спільного проживання однією сім`єю з 2007р. до моменту реєстрації шлюбу у 2008р. позивач та відповідач працювали на одному підприємстві - ПрАТ «Київстар». У період спільного проживання сторони дуже хотіли придбати власне житло - квартиру. У січні 2008р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визначилися з місцем, де б хотіли придбати житло.18.01.2008р. між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Конгрес Ріал Істейт Фінанси» укладено договір № 16-366/ФБ366 про участь у фонді фінансування будівництва виду А житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_7 . 15.12.2008р. у зв`язку із звершенням будівництва, подружжя в особі відповідача отримали свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_8 та складається з трьох кімнат та житлової площі 72,40 кв.м. 05.05.2009р. у подружжя народився син. Наступного 2010р. подружжя переїхало на постійне місце проживання до вказаної квартири. 19.05.2011р. батьком позивача- ОСОБА_8 придбано двоповерховий гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 для користування подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тому гараж був записаний на нього. У квітні 2011р. для сімейного користування подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було придбано транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в. та «Skoda Octavia», 2008 р.в..

Квартира за адресою: АДРЕСА_4 була придбана подружжям під час перебування у шлюбних відносинах та є об`єктом сумісної власності. На даний момент у квартирі проживає ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_9 . Квартира має три окремі кімнати, позивач з малолітньою дитиною є різнополими особами та не можуть проживати в одній кімнаті. Вважає, що інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі.

Відповідно до інтернет сервісу «Авториа.юа» вартість автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в. складає 26 300 доларів США та «Skoda Octavia», 2008 р.в. у розмірі 13 150,00 доларів США, а тому просить стягнути Ѕ вартості вказаних автомобілів.

Позивачем ОСОБА_1 стверрджується, що відповідач ОСОБА_3 таємно від позивача без її відома у період шлюбу з 14.11.2008р. по 18.03.2019р. оформляв банківські депозити і вклади на значні суми та розпоряджався зазначеними коштами на власний розсуд, не ставлячи до відома позивача з якою він на час здійснення цих дій перебував у зареєстрованому шлюбі і проживав однією сім`єю.

Також позивач вказує, що загальна сума грошових коштів, які надались відповідачем ОСОБА_3 у вигляді позик невідомим стороннім фізичним особам з урахуванням відсотків, у період шлюбу з 14.11.2008р. по 18.03.2019р. становить 846 000,00 грн., що підлягає грошовій компенсації у розмірі Ѕ частини майна (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 423 000,00 грн.

Також, відповідач ОСОБА_10 діючи всупереч інтересам сім`ї, без відома та без погодження з дружиною позивачем ОСОБА_1 з якою він на час здійснення цих дій перебував в зареєстрованому шлюбі і проживав однією сім`єю, підписав з невідомою сторонньою фізичною особою ОСОБА_11 , договір поставки № 180216/1 на поставку вертикальних та горизонтальних сенсорних панель кошти у розмірі 7 670,00 доларів США, Зазначені сенсорні системи, ніколи в сім`ї чи в квартирі не використовувались, з чого можна зробити висновок про те, що відповідач купляв дані системи для невідомих сторонніх фізичних осіб, або для використання їх в своїх інтересах про які позивач ніколи і нічого не знала.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2018р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ майна залишено - без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.10.2018р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3

28.11.2018р. ОСОБА_3 подав зустрічнй позов в якому просить визнати об`єктом спільної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) та ОСОБА_3 наступне майно: автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності: Ѕ ідеальну частку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; Ѕ ідеальну частку автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на праві спільної часткової власності: Ѕ ідеальну частку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; Ѕ ідеальну частку автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .

Визнати за ОСОБА_3 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_10 .

В обгрунтування зустрічного позову посилався на те, що 14.11.2008р. між ОСОБА_1 та позивачем за зустрічним позовом було укладено шлюб. З цього часу сторони стали однією сім`єю та почали вести спільний побут, мати взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився спільний син - ОСОБА_9 . Сторони проживали спільно з сином до жовтня 2018р. За час шлюбу сторони набули право власності на квартиру АДРЕСА_8 ; автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в., чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 .

18.01.2008р. на виконання умов договору № 16-366/ФБ366 про участь у фонді фінансування будівництва А , ОСОБА_3 сплатив на користь ТОВ «ФК «Конгрес Ріал Істейт Фінанси» 812 120, 00 грн. 15.09.2008р. позивачем за зустрічним позовом та АТ ХК «Київміськбуд» підписано акт прийому-передачі квартири інвестору. У подальшому між сторонами було укладено шлюб. 15.12.2008р., тобто через один календарний місяць після укладення шлюбу позивач за зустрічним позовом отримав свідоцтво про право власності на квартиру. ОСОБА_9 виплатив повну вартість квартири виключно за рахунок коштів, що належали йому особисто. Починаючи з 01.04.1997р. позивач був офіційно працевлаштований у ПрАТ «Київстар» та починаючи з 01.01.1998р. займав посаду начальника відділу та протягом багатьох років отримував високу заробітну плату. Відповідач за зустрічним позовом не має жодного відношення до придбання квартири, вона не приклала ні фінансової, ні трудової участі для цього. Єдиною обставиною, що пов`язує відповідача за зустрічним позовом із квартирою, є видача свідоцтва про право власності на квартиру через місяць після реєстрації шлюбу. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначає, що між сторонами не існує домовленості щодо поділу автомобілів «Toyota Highlander», 2011 р.в. та «Skoda Octavia», 2008 р.в., а також не існує шлюбного договору, а отже частки сторін в обох автомобілях є рівними. Сторони не досягли згоди щодо поділу спільно нажитого майна. Позивач за зустрічним позовом не погоджується на виплату відповідачу за зустрічним позовом будь-якої компенсації за її частку в автомобілях «Toyota Highlander» та «Skoda Octavia». Коли жодна зі сторін не може запропонувати прийнятний для них обох варіант розподілу спільного майна суд має право здійснити поділ вказаних автомобілів шляхом визнання за кожною стороною відповідної ідеальної частки без реального поділу та залишити обидва автомобілі у спільній частковій власності сторін. Просить задовольнити зустрічний позов. У задоволенні первісного позову просить відмовити.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.10.2021р. закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач та представник відповідача просили відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнити зустрічний позов.

Відповідачем ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що грошові кошти за цивільно- правовою угодою щодо придбання квартири були виплачені відповідачем задовго до укладення шлюбу з позивачем; квартира придбана відповідачем за кошти , що належали йому особисто. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами належність їй гаража на праві особистої приватної власності . Щодо збільшення частки позивача у спільному майні вказує, що вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітнього сина сторони займаються в рівній мірі. Вимагаючи у суду збільшити частку позивача при поділі спільного майна подружжя, позивач не наводить та не підтверджує наявності обов`язкових умов для застосування ч. 3 ст. 70 СК України. Фактично єдиний аргумент, який позивач може підтвердити, що син зареєстрований із нею за однією адресою. Однак у розумінні чинного законодавства, дана обставина сама по собі в жодному разі не може бути підставою для збільшення частки позивача.

Представником ОСОБА_1 подано відзив на зустрічний позов в якому вказано, що сторони познайомилися у 2005р., а з червня 2007р. вирішили створити сім`ю та в кінці цього ж року почали проживати однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, у квартирі племінника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , де вели єдиний спільний побут, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільними правами та обов`язками. Починаючи з 2006р. та під час спільного проживання однією сім`єю з 2007р. до моменту реєстрації шлюбу у 2008р., сторони працювали на одному підприємстві - ПрАТ «Київстар», де обидва отримували досить високий заробіток, з якого формували свій сімейний бюджет та спільно відклали гроші на придбання житла. Необхідність придбання житла було спільним рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а їхній вклад у придбання квартири був рівнозначним, оскільки одним із основних принципів сім`ї є спільність майна та побуту. Також ОСОБА_1 стало відомо, що сімейний автомобіль «Toyota Highlander», д/н НОМЕР_3 , таємно без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 був перереєстрований на нового власника, а саме сина ОСОБА_3 від першого шлюбу - ОСОБА_12 . Вважає, що цей вчинок вказує на корисливі мотиви стосовно спільного майна подружжя. 09.04.2015р. ОСОБА_3 придбав автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., який зареєстрував на свого сина ОСОБА_13 . Автомобіль був придбаний у період шлюбу та для користування всією сім`єю, тому має право вважати, що даний транспортний засіб був придбаний за сімейні кошти подружжя.

19.05.2011р. батьком відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_8 було придбно двоповерховий гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 для користування подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується розпискою та нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_14 у зв`язку з тим, що транспортний засіб був оформлений на ОСОБА_3 , тому гараж також був записаний на нього. Гаражний бокс придбаний подружжям під час шлюбу, а тому є спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , тобто кожен з подружжя може користуватися та розпоряджатися вказаним майном порівну. Проте ОСОБА_3 завчасно знаючи, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, даний гаражний бокс відсутній, а тому фактично не може бути поділений між подружжям - він навмисно не вказав умови його поділу та користування.

Представником ОСОБА_1 подано відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначив, що додатковими доказами, які підтверджують спільне проживання та ведення спільного господарства з спільним бюджетом є факт придбання меблів, а саме дивану « Мілан », придбаного 28.12.2007р, що підтверджується у вигляді товарного чеку № 6901-к від 28.12.2007р. Додатковими доказами є придбання подарунків до дня народження відповідача 22.05.2008р., які були придбані позивачем та доставлені інтернет-магазином за адресою проживання на той час позивача та відповідача АДРЕСА_6 . З відзиву відповідача де він надає правову оцінку , сам вказує, що фотографії підтверджують факт ведення спільного господарства. Оцінюючи всі свідчення та докази позивача, підтверджуючи факт наявності фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачем з 2007р. Правова позиція відповідача про те, що спірна квартира придбана відповідачем у січні 2008р. поза шлюбом є безпідставною та необгрунтованою. Достовірним та належним доказом сплати за квартиру, є лише особисті кошти, перераховані з власного банківського розрахункового рахунку на розрахунковий рахунок ФФБ, про що зазначено в умовах договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А № 16-366/ФБ366 від 18.01.2008р. укладеного між відповідачем та ФФБ, у Розділі3 Порядок та умови розрахунків п.3.2 довіритель вносить кошти до ФФБ в національній валюті України у безготівковій формі.

Відповідач надав довідку з автогаражного кооперативу «Озерний», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, однак даний документ не може бути належним доказом, оскільки в ньому відсутні відомості про те, яким рішення і коли ОСОБА_3 був прийнятий в члени даного автогаражного кооперативу.

Також вказує на те, що сплата ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, передбачена Сімейним кодексом України, і немає жодного відношення до намагання відповідача, зрівняти частки подружжя при поділі їхнього спільного майна.

ОСОБА_3 надав заперечення на відповідь на відзив та пояснив, що протягом 2007-2008р. сторони мали різні місця проживання, зареєстровані відповідно до закону. Так, позивач до 10.03.2009р. мала зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_11 . Позивачем не надано будь-яких інших офіційних документів, щоб указували на зміну (невідповідність дійсності) її зареєстрованого місця проживання протягом 2007-2008р. Надані позивачем роздруківки електронних фотографій не підтверджують факт проживання однією сім`єю в період із червня 2007р. по 14.11.2008р. Вказані фото за умови підтвердження їх дійсності та допустимості, можуть підтвердити лише обставини, що мали місце протягом літа-осені 2008р. Надані позивачем роздруківки документів не підтверджують спільний відпочинок у 2007р., оскільки стосується тільки позивача. Відповідач не заперечує, що неодноразово бував за кордоном, зокрема на літньому морському відпочинку, однак надані позивачем роздруківки електронних фотографій жодним чином не підтверджують факт їх спільного відпочинку. За будь-яких обставин, періодичний відпочинок двох осіб не є достатнім аргументом для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В матеріалах справи відсутні докази введення гаражу в експлуатацію та реєстрацію права власності на нього. Більше того, матеріали справи не містять доказів виділення окремої земельної ділянки під гараж, а тому є всі підстави стверджувати, що гараж є об`єктом незавершеного будівництва.

Відповідно до правової позиції ВС, проживання дитини з позивачем саме по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Таке збільшення можливе лише у разі, якщо розмір аліментів недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. В рамках даної справи позивачем не надано доказів понесення нею особисто значних витрат на утримання дитини. Позивач ніколи не зверталася до відповідача щодо недостатності виплачуваних ним коштів на утримання дитини, так само не зверталася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів або стягнення додаткових витрат.

В матеріалах справи відсутні дані про дійсну вартість автомобілів «Toyota Highlander», та «Skoda Octavia». При цьому відповідач категорично не погоджується з виплатою будь-якої компенсації позивачу, а тому відповідач вважає, що найкращим способом захисту прав обох сторін буде визнання за кожним із них ідеальної частки на автомобілі. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без участі та ухвалити рішення в інтересах та користь дитини.

Суд, вислухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2008р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб/т.1,ст. 5/.

Від данного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /т.1, а.с. 6/.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20.02.2019р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано/т.3, а.с.10/.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Позивач на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем до реєстрації шлюбу з 2007р. надала фотокартки проведення спільного часу відпочинку, копії авіаквитку та страхового полісу, придбання дивану, гарні відносини з сином відповідача та сестрою позивача, а також посилалась на те, що вони проживали за адресою: АДРЕСА_6 , де вели єдиний спільний побут.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, придбання дивану, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Надані до суду нотаріально посвідченні заяви зі сторони позивача та відповідача щодо проживання сторін суд не приймає до уваги, оскільки нотаріус посвідчує підпис на заяві, а не обставини, які необхідно було підтвердити чи спростувати стороні.

В той же час у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 (племінника ОСОБА_3 ) який суду показав, що дав свою квартиру відповідачу у користування у грудні 2007р. Приходив декілька разів у гості , ОСОБА_3 жив сам у квартирі. Бачив ОСОБА_1 до весілля декілька разів, вони зустрічалися, але не жили разом. У квартирі жінку не бачив та не було жіночих речей.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_17 родич ОСОБА_10 вказав, що знає його з шести річного віку. Знає, що він працював у Київстарі на посаді керівника. З 2007р. проживав у квартирі його сина в АДРЕСА_12 , проживав сам без будь-якої жінки. З позивачем познайомився після їх весілля, через 1-2 місяці.

Допитаний в судовому засіданні син відповідача - ОСОБА_13 суду показав, що батько проживав у квартирі по АДРЕСА_12 . Він приїздив до нього та інколи залишався проживати в нього. З ОСОБА_1 познайомився на відпочинку в липні 2008р. у Євпаторії. 07.08.2018р. батько віддав йому автомобіль, коштів не платив. ОСОБА_19 знала про те, що йому батько віддав автомобіль.

В суді позивачем не доведено, що вона з відповідачем постійно спільно проживали до укладення шлюбу, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин. Тому суд не вбачає підстав встановлення факт проживання сторін з червня 2007р. по 14.11.2008р. однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Також позивач вказувала, що доказом проживання однією сім`єю є те, що вона завагітніла до реєстрації шлюбу, однак суд не приймає вказане до уваги, оскільки настання вагітності не передбачає спільне проживання.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 15.12.2008р. квартира АДРЕСА_8 складається з трьох кімнат, жилою площею 72,4 кв.м, загальною площею 115,90 кв.м належить на праві приватної власності ОСОБА_3 /т.1,а.с.33/.

18.01.2008р. між ТОВ «ФК «Конгрес Ріал Істейт Фінанси» та ОСОБА_3 було укладено договір № 16-366/ФБ366 про участь у фонді фінансування будівництва виду А житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_13 /т.1, а.с.75/.

Відповідно до квитанції № 442240 від 18.01.2008р. ОСОБА_3 за вищевказаним договором було здійснено проплату на суму 812120, 00 грн./т.1, а.с.82/.

Відповідно до акту прийому -передачі квартири 15.09.2008р. АТ ХК «Київміськбуд» побудував та передає, а інвестор ( ОСОБА_3 ) сплатив 100% вартості та приймає квартири АДРЕСА_8 /т. 1,а.с. 83/.

Відповідно до листа від 03.09.2018р. № 107-26/6166 Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 з 13.03.2009р. по теперішній час/т.1, а.с.224/.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 25.08.2020р. оціночна ринкова вартість об`єкта оцінки квартири загальною площею 115,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 складає 2 866 118,00 грн./т.4, а.с.214-230/.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку об`єкта 3-х кімнатної квартири загальною площею 115,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 станом на 06.01.2019р. ринкова вартість складає 3 390 641,00 грн./т.5, а.с.63-86/.

Відповідно до висновку експерта № 02/01-2021р. за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 03.02.2021р. на замовлення ОСОБА_3 дійсна (ринкова) вартість вказаної квартири з урахуванням проведених у ній поліпшень (внутріщнього оздоблення ремонту) складає 3 230 528,00 грн. та без урахування проведених у ній поліпшень (внутрішнього оздоблення ремонту) складає 2 455 996,00 грн./т.5, а.с.174-216/.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Із роз`яснень викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що договір № 16-366/ФБ366 про участь у фонді фінансування будівництва виду А житлового будинку та кошти на придбання квартири за адресою АДРЕСА_4 були внесені відповідачем ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , тобто вважати вказану квартиру спільним майном подружжя суд не вбачає підстав.

Суд не приймає до уваги посилання позивача, що надана відповідачем квитанція № 442240 від 18.01.2008р. не відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, оскільки як вбачається із акту прийому-передачі квартири інвестору від 15.09.2008р. інвестор (відповідач) сплатив 100% вартості квартири та прийняв вищевказану квартиру, тобто не спростовує того факту, що кошти були внесені на придбання квартири.

Реєстрація права власності після укладення шлюбу сторін не свідчить про те, що квартира придбана під час перебування сторін у шлюбі та є спільним майном подружжя.

Позивач просила визнати за нею ѕ частини спільного нерухомого майна подружжя, тобто збільшити її частку. Однак суд не вбачає підстав для розгляду вказаної вимоги, оскільки судом не встановлено, що вказана квартира придбана під час шлюбу та за спільні кошти подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 21.04.2015року придбав автомобіль марки «Toyota Highlander», 2011 р.в, д/н НОМЕР_7 /т.1, а.с.36/.

Також, 28.04.2017р. було придбано автомобіль марки «Skoda Octavia», 2008 р.в., д/н НОМЕР_5 /т.1, а.с.37/.

Відповідно до довідки начальника ТСЦ № 8041 повідомлено, що згідно даних автоматизованої інформації системи МВС, транспортний засіб «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_8 не належить та не перебував у власності гр. ОСОБА_3 /т.1, а.с 98./

Суд не приймає вказану довідку до уваги, оскільки як вбачається із свідоцтва ОСОБА_3 належить автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., д/н НОМЕР_5 , а не д/н НОМЕР_8 .

Як вбачається із матеріалів справи автомобіль марки «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_8 належить ОСОБА_13 - сину відповідача/т.1, а.с. 97/.

Із довідки Регіонального сервісного центру в м. Києві вбачається, що автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 ., а також додатково проінформовано, що у період часу з 29.04.2011 по 21.04.2015р. вказаному громадянину належав транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 /т.1, а.с.239/.

Згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС, станом на 25.10.2018 транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_13 /т.1, а.с.240/.

07.08.2019р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 /т.5, а.с. 105-106/.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в м.Києві від 04.04.2019р. № 31/26-199оз повідомлено , що транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 , 07.08.2018р. був переєстрований на нового власника ОСОБА_13 та належить йому по теперішній час. Також станом на 04.04.2019р. за ОСОБА_3 зареєстрований «Skoda Octavia», 2008 р.в., VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 ./т.2, а.с.175/.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 станом на 25.08.2020р. ринкова (оціночна) вартість вказаного автомобіля складає 562 400,00 грн./т.4, а.с.231-250/.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку автомобіля Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 , станом на 25.08.2020р. ринкова (оціночна) вартість вказаного автомобіля складає 209 400, 00 грн./т.5, а.с.5- 27/.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 станом на 07.08.2018р. ринкова (оціночна) вартість вказаного автомобіля складає 585 645,00 грн./т.5, а.с.134-143/.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Судом встановлено, що автомобілі «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 та «Skoda Octavia», 2008 р.в., VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 були придбані у шлюбі.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вказані транспортні засоби є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які було придбано під час шлюбу за спільні кошти.

В той же час, позивач просить стягнути з відповідача за автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в. грошову компенсацію у розмірі 13 150,00 доларів США та за автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в. грошову компенсацію у розмірі 4 250,00 доларів США.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) (частина четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною п`ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Тобто суд визнає право власності на спірні автомобілі по 1/2 частині.

20.11.018р. голово правління АГК «Озерний № 1049 було видано довідку ОСОБА_3 про те, що він дійсно володіє на праві постійного користування гаражним боксом № НОМЕР_1 в АГК «Озерний», що розташований на земельній ділянці в межах АГК «Озерний». Станом на 20.11.2018р. право власності на даний гаражний бокс не оформлене, внески сплачені повністю на 20.1..2018р. заборгованість відсутня/т.1, а.с. 99/.

ОСОБА_1 надано довідку № 593 від 13.08.2018р. головою правління відповідно до якої ОСОБА_3 - її чоловік володіє на праві постійного користування з 19.05.2011р. гаражним боксом № НОМЕР_1 в АГК «Озерний», АДРЕСА_9 , який розташований на земельній ділянці площею 26,6 кв.м. в межах АГК «Озерний» загальною площею 4,7 га/т.1, а.с.232/.

Із нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_8 (батька позивача) від 30.03.2019р. вбачається, що він повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, цією заявою підтвердив ОСОБА_20 та усім заінтересованим у тому особам, що ним 19.05.2011р. передано грошову суму у розмірі 172 000,00 грн., що за домовленістю між сторонами є еквівалентом суми 21 500 доларів США в рахунок подальшого оформлення договору купівлі-продажу гаражу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 , гараж № НОМЕР_1 /т.1, а.с.234/.

Дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_14 надала згоду на передачу коштів та купівлю гаражного боксу/т.1,а.с.235/.

Відповідно до довідки АГК «Озерний» від 20.05.2011р. № 33 ОСОБА_3 , проживаючий за адресою АДРЕСА_14 , який є власником гаражу № НОМЕР_1 є членом АГК «Озерний» на підставі рішення Києво-Святошинського РВК № 311 від 11.05.1994року про відвід земельної ділянки для будівництва АГК «Озерний» площею 4,7 га та на підставі рішення АГК від 25.03.2008р. про прийняття в члени кооперативу та надання в користування земельної ділянки площею 26 кв.м/т.2, а.с.62/.

Як вбачається із листа № 27.01/1 від 27.01.2021р. ОСОБА_3 був прийнятий в члени АГК «Озерний» на підставі рішення АГК «Озерний» від 25.03.2008р. та отримав у користування земельну ділянку площею 26 кв.м. під будівництво гаражного боксу. На вказаній ділянці розташований гаражний бокс № НОМЕР_1 . З моменту прийняття ОСОБА_3 в члени кооперативу , він своєчасно сплачує внески. У розпорядженні відсутні будь-які документи або дані про оформлення технічного паспорту на гаражний бокс № НОМЕР_1 , право приватної власності на даний об`єкт не оформлено.

Крім того, ОСОБА_1 в 2010р. була прийнята в члени АГК «Озерний» на підставі рішення АГК «Озерний» та отримала у користування земельну ділянку площею 24 кв.м. під будівництво гаражного боксу. На вказаній ділянці розташований гаражний бокс № НОМЕР_9 . Починаючи з 2010р. ОСОБА_1 сплачує членські внески на правах члена кооперативу за користування гаражним боксом № НОМЕР_9 . Має станом на 27.10.2021р. заборгованість зі сплати членських внесків у розмірі 4 000,00 грн./т. 5, а.с. 170/.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Відповідно до ч.1,2 ЗУ «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 в 2010р. була прийнята в члени АГК «Озерний» на підставі рішення АГК «Озерний» та отримала у користування земельну ділянку площею 24 кв.м. під будівництво гаражного боксу та на вказаній ділянці розташований гаражний бокс № НОМЕР_9 , тобто вона вже є членом кооперативу.

Пленум Верховного суду України у своїй постанові N 5 від 28.06.91 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» в п.8, підпунктах а) та б) зазначає, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (ст.15 Закону України "Про власність").

Доказів того, що спірний гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться в гаражному кооперативі АГК «Озерний», було придбано сторонами в період шлюбу або внесений ними пай за гараж, тобто що це нерухоме майно є спільною сумісною власністю , суду не надано .

Позивач посилалася на те, що її батьком 19.05.2011р. було придбано двоповерховий гаражний бокс № НОМЕР_1 , автогаражний кооператив «Озерний» для користування подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується розпискою та нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_14 у зв`язку з тим, що транспортний засіб був оформлений на ОСОБА_3 , тому гараж також був записаний на нього.

Однак суд не приймає до уваги вказане, оскільки доказом придбання може бути тільки нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, а заява ОСОБА_21 батька -позивача не є доказом купівлі вказаного гаражного боксу.

Слід зазначити, що з матеріалів справи судом не встановлено коли гаражний бокс було побудовано, оскільки відповідач був прийнятий в члени кооперативу 25.03.2008р. та отримав у користування земельну ділянку площею 26 кв.м. під будівництво гаражного боксу.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано доказів, що ОСОБА_3 чинить перешкоди у користуванні двоповерховим гаражним боксом № НОМЕР_1 .

На підставі викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки вони є необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

29.08.2014р. було укладено між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 договір банківського вкладу (депозиту) з правилами № 9400 USD сума вкладу складає 25 000,00 доларів США, строк зберігання вкладу з 29.08.2014р. до 31.08.2015р. (дата повернення)/т. 3, а.с.11-12/.

Між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 було укладено 29.08.2014р. договір банківського вкладу (депозиту) з правилами № 9401 USD, сума вкладу складає 25 000,00 доларів США, строк зберігання вкладу з 29.08.2014р. до 31.08.2015р. (дата повернення)/т. 3, а.с.13-14/.

31.08.2015р. було укладено між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 договір банківського вкладу (депозиту) з правилами № 9402 USD сума вкладу складає 25 000,00 доларів США, строк зберігання вкладу з 31.08.2015р. до 30.11.2015р. (дата повернення)/т. 3, а.с.15/.

Також, 28.08.2015р. ОСОБА_3 підписано договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особами № 9400/т.3, а.с.16/.

Відповідно до п.2.1.1.1, 2.1.1.2 відкрито карткові рахунки, що використовуються за режимом поточного рахунку , картковий рахунок № НОМЕР_10 у національній валюті України та № НОМЕР_11 у доларах США/т.3, а.с.16/.

Судом встановлено, що вказані карткові рахунки на підставі заяви було закрито /т.3, а.с.17-18/

24.07.2015р. підписано договір-анкета № 6252 UАН про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки/т.3 , а.с.19/.

ОСОБА_3 було видано 18.01.2016р. - 354.29 доларів США, що еквівалентно 8 638,64 грн. та 22.01.2016р. - 291,24 доларів США, що еквівалентно 7 141,71 грн. / т.3 , а.с.20/.

Відповідно п.1.1 до додаткової угоди № 1 до договору № ДРГ.299.ДВ+12-2056/12-2009 від 21.12.2009р. про строковий банківський вклад «Довіра+» в п.2.4 вказаного договору про строковий банківський вклад «Довіра+» слова «виплачуються вкладнику за його вимогою окремо від суми Вкладу» замінити словами «виплачуються вкладнику окремо від суми вкладу шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок вкладника № НОМЕР_12 , відкритий у АТ «Родовід Банк», МФО 321712»/т.3, а.с.93/.

Кошти у розмірі 126 025,00 грн. були зараховані на депозитний рахунок згідно договору № ДРГ.299.ДВ+12-2056/12-2009/т.3, а.с.94/.

Відповідно до довідки від 05.05.2011р. номер договору № ДРГ.299.ДВ+12-2056/12-2009, дата початку договору 23.12.2010р. в підтвердження наявності заборгованості ПАТ «Родовід Банк» оригінал (дублікат) відповідного договору банківського рахунку (вкладу) передано до ВАТ «Ощадбанк» /т.3, а.с.95/.

21.12.2009р. між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 укладено договір на відкриття та обслуговування карткового рахунку № РР.UКRVСLАD.002-72330-11-2009, відповідно до якого було відкрито КР № НОМЕР_12 в гривнях та додатковий КР № НОМЕР_17 в доларах США/т.3, а.с.98-99/.

Відповідно до довідки від 05.05.2011р. номер договору № № РР.UКRVСLАD.002-72330-11-2009, дата початку договору 21.12.2009р. в підтвердження наявності заборгованості ПАТ «Родовід Банк» оригінал (дублікат) відповідного договору банківського рахунку (вкладу) передано до ВАТ «Ощадбанк» /т.3, а.с.100/.

12.01.2011р. . між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір № ДРГ.299.ОЩ03-3426/01-2011 про строковий банківський вклад «Ощадний» на строковий депозитний рахунок № НОМЕР_13 грошові кошти у сумі 70 000,00 грн. строком на три місяці та зобов`язується повернути вкладникові суму вкладу 12.04.2011р./т.3, а.с.102-103/.

12.01.2011р. між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір № ПРГ.299.ПРР-386/01-2011 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичних осіб резидентів, банк відкрив поточний рахунок № НОМЕР_14 в гривнях/т.3, а.с.104/.

Відповідно до довідки від 05.05.2011р. номер договору № ПРГ.299.ПРР-386/01-2011, дата початку договору 12.01.2011р., номер особового рахунку № НОМЕР_14 в підтвердження наявності заборгованості ПАТ «Родовід Банк» оригінал (дублікат) відповідного договору банківського рахунку (вкладу) передано до ВАТ «Ощадбанк» /т.3, а.с.106/.

Відповідно до виписок з особового рахунку 06.05.2011р. рахунки в Ощадний банк України було закрито /т.3, а.с.107, 109/.

Відповідно до відповіді АТ «УкрСиббанк» від 18.12.2019р. № 57-3/14/20 станом на 20.07.2018р. залишок коштів на рахунку № НОМЕР_15 (єдиний відкритий рахунок) залишок коштів відсутній та всі рахунки на ім`я ОСОБА_3 були закриті до 20.07.2018р. Станом на 20.02.2019р. відсутні відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_3 /т.2, а.с.217/.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 13.04.2020р. сума депозитного рахунку ОСОБА_3 становить 30 000,00 грн./т.4,а.с.25/.

Як вказує у своєму позові ОСОБА_1 загальна сума грошових коштів, яка знаходилась на банківських рахунках у різних банках у період шлюбу з 14.11.2008р. по 18.03.2019р. становить 4 689 797,22 грн. та 251 059,90 доларів США , що підлягає грошовій компенсації у розмірі Ѕ частини майна.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із роз`ясненнями, викладеними в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом було досліджено матеріали справи та встановлено, що ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 у різних банківських установах оформляв банківські депозити і вклади на значні суми, та користувався вказаними коштами під час шлюбу, які в подальшому були зняті з рахунків, тобто матеріали справи не містять та суду не надано доказів, що вказані кошти знімались без відома ОСОБА_1 та були використані не в інтересах сім`ї.

Судом також були дослідженні договори позики укладенні у 2015р. та у 2017р. відповідно до яких відповідач надавав різним особам грошові кошти зі сплатою процентів, однак ОСОБА_1 не надано доказів, що вказані кошти не були повернуті під час перебування у шлюбі та також не були використані на користь сім`ї, а тому підстав для розподілу вказаних коштів суд не вбачає.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнання спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 транспортні засоби: «Toyota Highlander», VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 , транспортний засіб Skoda Octavia, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 , оскільки судом встановлено, що вказане майно було придбано під час перебування у шлюбі.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3 , суд дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже встановлено судом договір № 16-366/ФБ366 про участь у фонді фінансування будівництва виду А житлового будинку та кошти на придбання квартири за адресою АДРЕСА_4 були внесені відповідачем ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 .

Реєстрація права власності після укладення шлюбу сторін не свідчить про те, що квартира придбана під час перебування у шлюбі та є спільним майном подружжя.

Норми СК України у статтях 57,60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Суд вважає, що спірна квартира, була придбана за особисті кошти ОСОБА_3 , а той факт, що свідоцтво про право власності було видано після реєстрації шлюбу не може свідчити про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 , про визнання особистої власності на квартиру АДРЕСА_10 підлягає задоволенню.

Щодо поділу автомобілів, оскільки судом вже дослідженні вказані вимоги в основному позові суд, не вбачає підстав для повторного аналізу та задовольняє вимогу щодо визнання по 1/2 частині на автомобілі.

Керуючись ст.ст.4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, ЦПК України, ст.ст.13, 16, 372 ЦК України, ст.ст. 56, 57,60, 65,70 СК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , яка подана та підписана адвокатом Мазуренком С.С. до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ майна - задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 транспортні засоби: «Toyota Highlander», VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 , транспортний засіб Skoda Octavia, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати об`єктом спільної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_16 ) наступне майно:

автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ;

автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_16 ) на праві спільної часткової власності:

Ѕ ідеальну частку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ;

Ѕ ідеальну частку автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на праві спільної часткової власності:

Ѕ ідеальну частку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ;

Ѕ ідеальну частку автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_16 ) право особистої власності на квартиру АДРЕСА_10 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко