ПОСТАНОВА

іменем України

22 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 398/3531/22

провадження № 22-ц/4809/1268/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Олександрійський районний відділ поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 24 жовтня 2022 року у складі судді Подоляк Я.М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Олександрійського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про зняття арешту з майна, в якому просив скасувати арешт та заборони відчуження належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою від 28 травня 2009 року б/н Олександрійським МВ УМВС України у Кіровоградській області в рамках розслідування кримінальної справи, порушеної за ч.3 ст.185 КК України, реєстраційний номер обтяжень 8821709, зареєстрованого реєстратором Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Кіровоградської області в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22 червня 2009 року. Дана кримінальна справа закрита, вирок Олександрійського міськрайонного суду від 27 липня 2009 року по справі №1-283/09 виконаний, що підтверджується копією вироку від 27 липня 2009 року та постановою від 18 серпня 2011 року по справі №5-164/11 про звільнення від покарання.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 24 жовтня 2022 року у відкритті провадження відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Ковальова Т.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2009 року по справі №1-283/09 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України по 3 (три) роки позбавлення волі кожному. На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного судом покарання з випробування строком на 2 роки. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави по 150 грн 24 коп судових витрат (а.с.14-15).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2011 року ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2009 року за ч.3 ст.185 КК України (а.с.17).

Листом Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 31 серпня 2022 року за №7882/114-2022 розглянуто заяву представника позивача адвоката Ковальової Т.Ю. про зняття арешту з майна, та рекомендовано звернутися до суду (а.с.12).

17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав до Олександрійського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області позов про зняття арешту належної на праві власності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою № б/н від 28 травня 2009 Олександрійським МВ УМВС України у Кіровоградській області в межах кримінальної справи за ч.3 ст.185 КК України (а.с.1-4).

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Встановлено, що позивач оскаржує арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року.

Згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Зазначена норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Отже у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.

Порядок щодо скасування арешту на майно було визначено кримінальним процесуальним законом таким чином. арешт із майна знімався на підставі постанови слідчого в порядку ч.6 ст.126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку ст.253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку ст.324 КПК України 1960 року або судом в порядку виконання вироку в порядку ст.ст.409, 411 КПК України 1960 року.

У п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Таким чином, питання щодо арешту, який накладався в межах кримінального провадження мають вирішуватися саме в межах такого провадження. Законність накладення арешту в рамках кримінальної справи (провадження), або наявність чи відсутність підстав для зняття такого арешту, не відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства.

Суд при розгляді цивільної справи не може приймати з цього приводу рішення по суті питання (навіть й про відмову у задоволенні позову), оскільки таке рішення передбачає оцінку питань поза межами компетенції суду в рамках цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та в постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19 вказала на те, що у разі, якщо арешт накладений на майно під час досудового розслідування за правилами КПК України 1960 року, ця особа була засуджена, і вирок не виконаний, однак до її засудження інша особа на підставі судового рішення стала власником відповідного майна, то вирішення питання щодо зняття такого арешту здійснюється за правилами кримінального судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц).

Тому колегія суддів вважає правильним висновок суду, що питання про скасування арешту, за встановлених обставин цієї справи, який був накладений за правилами кримінального судочинства КПК 1960 року, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, оскільки арешт було накладено на майно позивача (обвинуваченого) ОСОБА_1 постановою від 28 травня 2009 року б/н Олександрійським МВ УМВС України у Кіровоградській області в рамках розслідування кримінальної справи за ч.3 ст.185 КК України, за результатами розгляду якої було ухвалено вирок у справі №1-283/09 від 27 липня 2009 року. Зокрема, судом не вирішувалось питання щодо накладеного постановою б/н від 28 травня 2009 Олександрійським МВ УМВС України у Кіровоградській області арешту на майно засудженого в межах кримінальної справи № 1-283/09.

Відповідно до частини першої статті 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Питання про скасування арешту, за встановлених обставин цієї справи, який був накладений за правилами кримінального судочинства 1960 року, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, оскільки арешт було накладено на майно позивача (обвинуваченого) під час досудового слідства у кримінальній справі, за результатами розгляду якої було ухвалено вирок.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 грудня 2021 року в справі № 272/469/21 та від 30 липня 2021 року у справі № 185/9002/20.

На підставі п.1 ч.1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

Отже, установивши, що арешт накладено в кримінальному провадженні за правилами КПК України 1960 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що питання про зняття такого арешту треба розглядати за правилами кримінального судочинства.

З урахуванням наведених вище вимог закону та характеру спірних правовідносин колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 24 жовтня 2022 року -без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко