Справа № 342/890/22
Провадження № 22-ц/4808/1401/22
Головуючий у 1 інстанції Андріюк І. Г.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Томин О.О., Максюти І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду від 07 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Андріюк І.Г. у м. Городенка, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 25 квітня 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який в подальшому рішенням Городенківського районного суду від 19 березня 2018 року було розірвано, а її шлюбне прізвище « ОСОБА_3 » змінено на дошлюбне « ОСОБА_4 ». За час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 грудня 2019 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_7 ».

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 639 від 21 липня 2022 року змінено прізвище малолітнього сина ОСОБА_5 з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_7 ».

Рішенням Городенківського районного суду від 06 березня 2018 року у справі № 342/114/18 з відповідача ухвалено стягувати на її користь аліменти на сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі по 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вказувала, що оскільки з часу присудження аліментів збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а також кардинально змінилася економічна ситуація в країні, зросли ціни на всі види товарів, послуг, розмір аліментів у сумі 1500 грн не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами та харчуванням. Вважає, що відповідач матеріально спроможний сплачувати більший розмір аліментів, ніж було раніше визначено судовим рішенням, оскільки знає, що його заробіток становить близько 18000 гривень. У випадку збільшення судом розміру аліментів до 3000 гривень, такий розмір аліментів складатиме 16,66 % від доходів відповідача, а тому вважає, що з нього слід стягувати саме такий розмір аліментів.

На підставі викладеного, позивачка просила змінити розмір аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду по справі № 342/114/18 від 06 березня 2018 року та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно з врахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-3).

Рішенням Городенківського районного суду від 07 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину відмовлено (а.с. 44-46).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необ`єктивність. Зокрема, апелянтка вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою її доводи, що розмір аліментів, визначений у сумі 1500 грн не є достатнім навіть для мінімального забезпечення необхідними речами та харчуванням сина, з огляду на погіршення економічної ситуації в країні, ріст цін на всі види товарів та послуг. Вказані обставини, на думку апелянтки, є підставою відповідно до частини першої статті 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, оскільки вказана норма не містить вичерпного переліку підстав, за яких можливе таке збільшення.

Крім того, апелянтка вказує на те, що починаючи з 01 січня 2022 року Городенківський районний суд стягує аліменти на утримання однієї дитини в розмірі 3000 грн і більше, що свідчить про соціальну несправедливість по відношенню до її сина.

За таких підстав, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задоволити в повному обсязі (а.с. 53-54).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Городенківського районного суду від 19 березня 2018 року було розірвано. Сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишено на проживанні з матір`ю. Відновлено ОСОБА_10 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 10-12).

Рішенням Городенківського районного суду від 06 березня 2018 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_10 на малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 1500 грн щомісячно з врахуванням індексації відповідно до закону до досягнення ним повноліття. Рішення набрало законної сили 06 квітня 2018 року (а.с. 13-14).

28 грудня 2019 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 (а.с. 7).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 липня 2022 року № 639 надано матері ОСОБА_1 дозвіл щодо зміни прізвища її малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 8).

29 липня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у мсті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повторно видано свідоцтво про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9)

Згідно довідки-розрахунку із сплати аліментів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 1500 грн. Заборгованість станом на 01 жовтня 2022 року відсутня (а.с. 36).

Відповідач ОСОБА_2 з 11 червня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 (а.с. 39) та у цьому шлюбі у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_13 (а.с. 40).

Також відповідач надав суду наказ ТзОВ «ІВА-АРТ» № 75-к від 13 жовтня 2022 року про його звільнення з 13 жовтня 2022 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України та довідку, видану ТОВ «ІВА-АРТ» від 18 жовтня 2022 року про те, що його дохід з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року склав 40 140, 04 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження обставин для зміни розміру аліментів, зокрема доказів, що підтверджують покращення матеріального становища відповідача. При цьому, суд зазначив, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на дитини, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведеного вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка зазначила, що місячний дохід відповідача складає близько 18000 грн, а тому враховуючи економічну ситуацію в країні, збільшення прожиткового мінімуму на дитину, ріст цін, просила збільшити розмір аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500 грн до 3000 грн.

Однак, на підтвердження вказаних обставин позивачка не надала будь-яких доказів, які би свідчили про покращення матеріального становища відповідача або ж щодо погіршення її матеріального становищапісля ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Водночас, відповідач спростував твердження позивачки щодо його заробітної плати, надавши відповідні докази, згідно із якими його сукупний дохід з квітня 2022 року по вересень 2022 року складає 40140,04 грн. Крім того, відповідач надав докази й щодо зміни його сімейного стану, зокрема щодо народження у нього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які правомірно було враховані судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі спростовуються матеріалами справи.

Наведені апелянтом обставини для збільшення розміру аліментів, як то - недостатність аліментів, стягнутих судовим рішенням на утримання дитини, а також зміна розміру прожиткового мінімуму, складна економічна ситуація в країні за змістом статті 192 СК України не є підставою для збільшення розміру аліментів.

На підставі викладеного, апеляційний суд уважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городенківського районного суду від 07 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: О.О. Томин

І.О. Максюта