Провадження № 2-з/537/55/2022
Справа № 537/1339/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2022 суддя Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області Маханьков О.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК «Житлобуд» про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «МЖК «Житлобуд» звернулося до суду з заявою, відповідно до якої просить суд забезпечити докази у цивільній справі за позовом ТОВ «МЖК «Житлобуд» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу земельної ділянки шляхом витребування у приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Веселовського Анатолія Григоровича належним чином засвідчені копії документів нотаріальної справи щодо посвідчення ним 29.12.2011 договору купівлі продажу (номер в реєстрі 12854) між ТОВ «МЖК «Житлобуд» та ОСОБА_1 , включаючи копію самого цього договору.

Суддя перевіривши заяву та матеріали подані в її обґрунтування встановив таке.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є: допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до п. 4-5 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч.2, 3 ст. 83 ЦПК.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Слід відмітити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто питання щодо забезпечення доказів вирішується судом у тому випадку, якщо надання таких доказів є необхідним, та якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо забезпечення доказів висловлений в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Між тим, в порушення вищезазначених вимог у заяві ТОВ «МЖК «Житлобуд» представником належно не обґрунтовано підстави, які б давали можливість припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (чому приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Веселовським А.Г. необхідні заявнику документи можуть бути втрачені, і чому ці документи отримати згодом (після подання позову) стане не можливим або утрудненим). Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Твердження представника про те, що він не має можливості отримати самостійно необхідні докази по справі, не можуть слугувати достатньою підставою для забезпечення цих доказів відповідно до положень ЦПК України.

Окрім того суд звертає увагу, що представник помилково ототожнює інститут забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК України) з витребуванням доказів (ст.84 ЦПК України).

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що вказана заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог ч.1 ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вказана норма статті ЦПК України є імперативною та не містить положень щодо правомочності суду на залишення заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заяву ТОВ «МЖК «Житлобуд» про забезпечення доказів слід повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 116, 117 258-261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК «Житлобуд» про забезпечення доказів - повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 23.06.2022

Суддя: О.В. Маханьков