Провадження №2/521/2052/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів: Черненко Я.О., Шагаки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 15390,06 гривень, та витрати на сплату судового збору у розмірі 2270,00 гривень.

Позов обґрунтовано наступними обставини. ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал»Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення № 19576/20200317/ч6 від 17.03.2020 року, укладеним між Водоканалом та ОСОБА_1 . Представник позивача вказує, що нарахування за надані послуги відповідачу здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року, та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 11.07.2017 року № 907, від 02.11.2017 року № 1343, від 26.06.2018 року № 597, від 23.10.2018 року № 1250, від 04.02.2020 року № 283, а відповідач в свою чергу користувалась такими послугами. 10.04.2020 року представником Філії було виявлено, що прилад обліку за адресою відповідача самовільно демонтований, про що зазначено в акті № 2205. Враховуючи виявлене порушення було проведено розрахунок за нормами водоспоживання з останньої контрольної зйомки, тобто з 01.07.2018 року. Нарахування за показниками приладу обліку води з 13.07.2020 року. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 плату за надані Водоканалом послуги сплачувала не в повному обсязі, внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 15390,06 гривень за період з 01.11.2017 року по 30.09.2020 року, що підтверджується обґрунтованим розрахунком суми боргу.

07.02.2022 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача зазначила наступне.

07.09.2009 року був укладений договір про надання послуг водопостачання за адресою об`єкта водоспоживання: АДРЕСА_1 із матір`ю відповідача ОСОБА_2 та оплата житлово-комунальних послуг з водопостачання здійснювалась щомісячно відповідно до умов укладеного договору за показами засобів вимірювальної техніки (лічильником).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. 23.04.2019 року відповідач вступила в спадкові права, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.04.2019 року. 17.03.2020 року між сторонами було укладено Договір №19576/20200317/ч6 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійним об`єктом нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення через мережі, які не перебувають на балансі виконавця, відповідно до якого, визначений тариф на послуги з централізованого водопостачання становить 14,472 гривень за 1 куб. метр.

Представник ОСОБА_1 вказує, що в позовній заяві зазначено, що 10.04.2020 року було зафіксовано демонтаж засобу вимірювальної техніки відповідача, що призвело до нарахування з боку позивача в подальшому розрахунку водоспоживання з 01.07.2018 року дати останньої повірки. Згодом нарахування за приладами обліку води відповідачу проводились з 13.07.2020 року. Разом із цим, представник відповідача вказує, що дати повірки 01.07.2018 року, про яку вказує позивач у позовній заяві не було, свідченням чого відсутні будь-які докази (акти) складені позивачем. В укладеному Договорі визначено характеристика вузлів розподілу обліку води із вказівкою типу засобу вимірювальної техніки ЕТ-1,5 U заводський номер 101822059 із датою останньої повірки II квартал 2012 року.

Позивач зазначаючи що перерахунок зроблений з 01.07.2018 року, чомусь пред`являє суму стягнення за позовною вимогою з 01.11.2017 року по 20.09.2020 року. Тобто, після укладення Договору від 17.03.2020 року пройшло 24 дні до дати 10.04.2020 року (демонтажу лічильника), однак перерахунок за спожиту воду позивач проводить не за 24 дні, а починаючи з незрозумілої дати 01.07.2018 року. В той же час суму, яку пред`являє позивач до стягнення розраховує з 01.11.2017 року.

Представник відповідача вказує, що з доводів позивача лічильник було встановлено 13.07.2020 року, однак згідно наданого позивачем розрахунку, борг відповідача розраховано виходячи із показників на особу, що проводиться за відсутності приладів обліку аж до 20.09.2020 року, тобто ще протягом двох місяців після встановлення нового лічильника.

Вказує, що з наданого акту № 7003 від 15.03.2020 року зафіксовано пошкодження водомірного вузла, а на підставі акту № 1046 від 10.04.2020 року зафіксовано його встановлення. Однак позивач його не опломбував через невідповідність технічному регламенту, як зазначає в акті інспектор. Жодних дій зі сторони позивача не було проведено із встановлення дійсних причин його пошкодження, викликаючи на комісію відповідача не вирішує об`єктивно ситуацію, що склалась. Після вказаних актів, позивач жодних претензій не надсилає відповідачу щодо проведеного перерахунку і за який період, крім того відсутні будь-які приписи чи штрафні санкції.

На думку представника відповідача вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»є неправомірними, оскільки у період з 2017 року по 2020 рік включно, оплачувались житлово-комунальні послуги за водопостачання щомісячно, відповідно до умов договору від 07.09.2009 року на надання послуг водопостачання, укладеного з матір`ю відповідача, та відповідно до умов договору від 17.03.2020 року, відповідно до засобів вимірювальної техніки обліку води: до 01.12.2018 року Е-Т 1,5-U (покази 49861); з 12.12.2018 року ETR-UA (покази 04569) та з 13.07.2020 АРАТОР 2019 (покази 04626).

Вважає, що розрахунок заборгованості, наданий стороною позивача є невірним та протиправним, оскільки заборгованість суперечить умовам укладених договорів про надання послуг, адже відповідно до вказаних договорів були спожиті послуги з водопостачання за приладами обліку, натомість позивачем були нараховані додаткові послуги з водовідведення, що не надавались та не передбачені за умовами укладених договорів, а послуги із водопостачання нараховані із розрахунку показників на особу, у випадках відсутності приладів обліку. Тобто, нараховані об`єми фактично не спожитої відповідачем та особами, які проживають за вказаною адресою.

23.02.2022 року представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому позов підтримав з підстав зазначених у відзиві. Вказав, що доводи представника відповідача є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

17.03.2022 року представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що наданий стороною позивача розрахунок є невірним та таким, що проведений в порушення умов договорів, укладених між сторонами.

Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони та їх представники про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

31.05.2022 року представником ОСОБА_1 було подано заяву про відкладення судового засідання, обґрунтовану зайнятістю адвоката у судовому засіданні по іншій справі. Разом із цим, суд не вбачає підстав для відкладення судового засіданні, оскільки розгляд вказаної справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі наявних матеріалів справі, а також у зв`язку із тим, що сторонами подано усі заяви по суті справи, відповідно до ст. 174 ЦПК України.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належитьбуд. АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.04.2019 року (а.с. 47), та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 50-51).

Реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджується Довідкою ДНАП ОМР №М5-353238-ю/л від 30.12.2021 року (а.с. 29).

17.03.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»було укладено Договір №19576/20200317/ч6 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійним об`єктом нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення через мережі, які не перебувають на балансі виконавця (а.с 12-15).

Відповідно до п. 62. вказаного договору, умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що настали до його укладання з 01.03.2017 року.

Згідно з п.п. 3, 4, 6 Договору №19576/20200317/ч6, послуга з централізованого водовідведення надається у мережі виконавця з мереж споживача за умови справності мереж споживача. Інформація про споживача: власник (співвласник, користувач) будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, та члени його сім`ї 4 (чотири) особи. Характеристика вузлів розподільного обліку води: тип засобу вимірювальної техніки ЕТ-1,5 U заводський номер 101822059 дата останньої повірки II квартал 2012 року. Тарифи на послуги встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону та становлять на послугу з централізованого водопостачання 14,472 гривень за 1 куб. метр.

Відповідно до п.п. 23, 25 Договору, розподіл обсягів наданих послуг між споживачами здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих комунальних послуг, затвердженої Мінрегіном. До встановлення вузла комерційного обліку обсяги споживання питної води визначаються з показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування або відповідно до норм, визначених у ДБН, з розрахунку на кількість мешкаючих осіб, та для ведення особистого підсобного господарства, виходячи з інформації, визначеної у п.п. 1, 5 п. 4 договору.

Відповідно до Акту № 7003, складеного працівниками ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» 15.03.2020 року за адресою: вул. Кустанайська, 7, м. Одеса вбачається, що під час контрольної зйомки було виявлено самовільно демонтований водомірний вузол (а.с. 17).

Факт самовільного демонтування вказаного водомірного вузла стороною відповідача не заперечувався.

Відповідно до Акту № 1046, складеного працівниками ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» 10.04.2020 року за адресою: вул. Кустанайська, 7, м. Одеса вбачається, що раніше встановлений водомір ЕТ-1,5 U заводський номер 101822059 демонтований самовільно. Встановлений водомір ETR не відповідає технічному регламенту, провести опломбування немає можливості (а.с. 18).

Згідно Акту № 1554, складеного працівниками ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» 18.06.2020 року за адресою: вул. Кустанайська, 7, м. Одеса вбачається, що встановлений водомір не відповідає технічному регламенту, провести опломбування немає можливості. Пломба держповірки VІІ-2018 року (а.с. 18).

Таким чином, у зв`язку із тим, що водомірний вузл був самовільно демонтований, споживача ОСОБА_1 з 01.07.2018 року, тобто з дати останньої повірки, було переведено на норму до встановлення приладу обліку, який відповідає технічному регламенту. Нарахування за показниками приладу обліку здійснювалось з 13.07.2020 року, тобто з моменту його встановлення та прийняття на абонентський облік.

З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачувала надані позивачем послуги не в повному обсязі, в наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 15390,06 гривень (а.с. 6-8).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Щодо доводів представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, суд вважає, що вони необґрунтовані, адже як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду в грудні 2021 року, заборгованість відповідача, відповідно до наданого розрахунку, виникла з січня 2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку про дотримання позивачем строків позовної давності, визначених ст. 257 ЦК України.

Суд також вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача щодо дати останньої повірки вузлів розподільного обліку води за II квартал 2012 року, як зазначено в договорі№19576/20200317/ч6 від 17.03.2020 року, оскільки перерахунок на норму споживання було здійснено в межах строків позовної давності.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неправильності розрахунку заборгованості в зв`язку із обов`язком доказування. Суд вважає, що правильність наданого представником ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» розрахунку заборгованості відповідача підтверджується наданими ОСОБА_1 квитанціями (а.с. 60-69), оскільки зазначені в квитанціях розміри наданих житлово-комунальних послуг за певний період співпадають з розмірами, зазначеними в розрахунку. Стороною відповідача не надано суду свого розрахунку, висновку експерта та не заявлялось клопотань для проведення судово-економічної експертизи для спростувань зазначеного розрахунку.

Доводи про нарахування заборгованості не за показниками приладу обліку за останні два місяці також спростовуються розрахунком.

Щодо доводів відповідача стосовно відсутності зі сторони позивача надання послуг з водовідведення, суд вважає їх також необґрунтованими, адже спростовуються наданим представником позивача Актом № 351 від 19.02.2021 року (а.с. 96).

Крім того, суд зазначає, що залиття каналізації, про яку зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, не стосується предмету доказування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., сума сплаченого судового збору, в зазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 611, 612, 623, 625, 714 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 258 259, 263 265, 268, 273, 280 284, 354 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», адреса місцезнаходження: вул. Басейна, 5, м. Одеса, 65039 на р/р: НОМЕР_3 вПАТ «Банк Восток», код ЄДРПОУ 26472133, МФО 307123 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 15390 (п`ятнадцять тисяч триста дев`яносто) гривень 06 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», адреса місцезнаходження: вул. Басейна, 5, м. Одеса, 65039 на р/р: НОМЕР_3 вПАТ «Банк Восток», код ЄДРПОУ 26472133, МФО 307123 судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 07 червня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева