Справа № 145/295/22
Провадження №2/145/728/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2022 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Вальчука Валерія Вікторовича в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Можайське» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,

встановив:

В провадженні Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Можайське» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Ухвалою судді Тиврівського районного суду від 29.03.2022 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 11.05.2022 року підготовче засідання закрите, а справу призначено до судового розгляду на 07.06.2022 року.

27.12.2022 року представник позивача подав до суду заяву про відвід головуючому в справі судді.

В своїй заяві посилається на те, що у даній справі ухвалою від 29.03.2022 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 11.05.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. Проте, на його думку, судове засідання з розгляду спору по суті чотири рази поспіль 07.06.2022р., 27.07.2022р., 15.09.2022р. та 12.12.2022р. не відбулись з ініціативи головуючого, через неявки відповідача.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.210 ЦПК України, суд мав розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж 60 днів з дня відкриття провадження по справі. Суд мав розглянути справу по суті протягом 30 днів з дня початку розгляду по суті (ч.2 ст.210 ЦПК України).

Тобто, в даному випадку розгляд справи по суті мав розпочатися не пізніше 29 травня 2022 року та завершитися до 28 червня 2022 року.

Натомість розгляд справи по суті не розпочався до цих пір, чим порушено право позивача на розумний строк розгляду справи, тому, на його думку, суддя Вальчук В.В. проявив упередженість на користь відповідача і на підставі пункту 5 ч.1 ст.36 ЦПК України заявляє відвід судді Вальчуку В.В.

Учасники справи до суду не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись належнеим чином, прични неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Представник позивача посилається на те, що головуючий в справі суддя підлягає відводу з підстав викладених у його заяві, а тому у нього виникає сумнів в упередженості та об`єктивності судді, що є підставою для відводу останнього.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки, заява про відвід надійшла 27.12.2022 року, а засідання по даній справі призначено на 28.12.2022 року, то відповідно заява про відвід розглядається судом, що розглядає справу.

Оцінивши викладене в заяві представника позивача про відвід, а також враховуючи матеріали справи, суд вважає, що наведені представником позивача мотиви для відводу судді не мають обґрунтованих підстав для їх задоволення, оскільки відповідач ТОВ "Можайське" про час та місце розгляду справи на 07.06.2022 року повідомлений не був, що стверджується повернутим поштовим конвертом з розпискою про отримання ухвали суду та судової повістки (а.с. 48-49), відповідач про час та місце розгляду справи на 27.07.2022 повідомлявся, що стверждується чеком ВПЗ "УКРПОШТА" та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 55-56), однак, ухвалою Тиврівського районного суду від 27.07.2022 року представника відповідача ТОВ "Можайське" викликано в судове засідання для дачі особистих пояснень (а.с. 58), а розгляд справи відкладено на 15.09.2022р. Про розгляд справи 15.09.2022 відповідач також повідомлений не був, що стверджується повернутим поштовим конвертом з розпискою про отримання ухвали суду від 27.07.2022 та судової повістки (а.с. 63-65); 15.09.2022 справу було знято з розгляду, в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій справі, що стверджується довідкою секретаря судових засідань М.Крикливої (а.с. 66). Про розгляд справи на 12.12.2022 в суду інформація про вручення судової повістки відсутня. 12.12.2022 року ухвалою Тиврівського районного суду викликано представника відповідача для дачі особистих пояснеень, та попереджено його про застосування заходів процесуального примусу, визначених п.5 ч.1 ст.144 та п.1 ч.1 ст.148 ЦПК України.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 28.12.2022 року відмовлено представнику позивача у розгляді заперечень на дії головуючого по справі №145/295/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Можайське» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів в упередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного суду в ухвалах від 10.05.2018р. у справі № 800/592/17 та від 01.10.2018р. у справі № 9901/673/18.

Заява представника позивача Тріски В.І. від 27.12.2022 про відвід головуючого судді Вальчука В.В. не містить передбачених статтями 36 і 37 ЦПК України підстав для відводу головуючого, а ґрунтується на незгоді з рішеннями судді під час розгляду вищезазначеної справи. Також, слід звернути увагу представника позивача, що всі процесуальні дії головуючий суддя узгоджує з останнім про що вказано у ухвалі від 28.12.2022 року щодо заперечень головуючого судді.

Крім того відповідно до ст.43 ЦПК України учасники справи мають не тільки права, а й обов`язки і відповідач стосовно якого 27.07.2022 була винесена ухвала згідно з якою представника відповідача ТОВ "Можайське" викликано в судове засідання для дачі особистих пояснень і останній у відповідності до ст. 129-1 Крнституції України та ст.18 ЦПК України має виконати її вимоги про що також було зазначено в судовому засіданні 12.12.2022 року і зверното на це увагу представника позивача, який в даному випадку поклався на розсуд суду, а відтак стведжувати про упередженість чи необ`єктивність головуючого судді немає підстав.

Щодо посилання представника позивача на строки розгляду справи суд зазначає наступне.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК) є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 2 ЦПК).

Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість цих строків, суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб (учасників процесу), які беруть участь у справі; характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Оцінюючи правову та фактичну складність справи, слід враховувати, зокрема, наявність обставин, що утруднюють розгляд справи; кількість співпозивачів, співвідповідачів та інших учасників процесу; необхідність проведення експертиз та їх складність; необхідність допиту значної кількості свідків; участь у справі іноземного елемента та необхідність з`ясування і застосування норм іноземного права.

Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту, зокрема, у зв`язку зі зміною позовних вимог, вивченням матеріалів справи, заявленням клопотань, оскарженням ухвалених судових рішень. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов`язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду. В даній справі, якраз через неналежне виконання стороною відповідача своїх обов`язків та неявки в судові засідання, суд вживає заходів для їх належного виконання з метою повного та всебічного розгляду справи.

Таким чином, на думку суду незгода представника позивача Тріски В.І. із процесуальними рішеннями судді, не може свідчити про упередженість чи необ`єктивність головуючого при розгляді даної справи і слугувати підставою до його відводу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого представником позивача відводу судді у справі.

Оскільки учасники справи не з`явились в судове засідання його слід відкласти.

Керуючись статтями 36-41, 247, 259-261 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Вальчука Валерія Вікторовича в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Можайське» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки відмовити.

Судове засідання відкласти на 17 січня 2023 року на 11-0 годин про що повідомити сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вальчук В.В.