ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3425/22 Справа № 182/279/22 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах, якої діє представник адвокат Ан Ірина Миколаївна на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року, яка постановлена суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у місті Нікополі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення відсутні, -

ВСТАНОВИВ :

В січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів, посилаючись на те, що за час спільного проживання її чоловік відкрив депозитний рахунок, на який були зараховані кошти (заробітна плата), що у розумінні ч.2 ст. 61 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя, вона має намір звернутись з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, а відомості про стан банківського депозитного рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_2 позивач самостійно не може отримати.

В поданій заяві позивач просить забезпечити докази шляхом витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо депозитного рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , у формі банківської виписки включаючи інформацію про стан рахунку на 01 червня 2020 року та рух коштів за період з 01.06.2021 року по 03 лютого 2021 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах, якої діє представник адвокат Ан І.М., просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви позивача про забезпечення доказів, посилаючись на те, що інформація щодо фінансового стану клієнта ОСОБА_2 та стан його рахунка у період шлюбу та фактичного припинення шлюбних відносин є інформацією щодо спільної сумісної власності подружжя, яка може бути розкрита тільки за рішенням суду.

Також, посилається на те, що судом було порушено вимоги ст. 118 ЦПК України та розглянуто справу без його належного повідомлення про час та місце судового засідання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник ОСОБА_2 адвокат Шашликов Д.Г. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Ан І.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливою чи ускладненим.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи: 1) у невідкладних випадках; 2) якщо неможливо встановити, хто є або стане такими особами; 3) у разі, якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів. За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Отже, нормами ЦПК України передбачена можливість вирішення питання про забезпечення доказів без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи, однак щодо заявника така можливість не передбачена і його повідомлення про час та місце розгляду справи є обов`язковим.

Порядок вручення судових повідомлень врегульовано Главою 7 Розділу І ЦПК України.

Згідно ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду (ч. 2 ст. 130 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, судове повідомлення про призначення до розгляду заяви про забезпечення доказів не направлялося ні позивачу (заявнику) ОСОБА_1 , ні її представнику ОСОБА_3 , у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 347 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Відповідно до положень ст. 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-еконзтшнмй режанійкдаєнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до етап і 47 цього Закону.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі №501/1451/17, оскільки розкриття банківської таємниці може здійснюватися безпосередньо банками або на підставі рішення суду (стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») та виключно на підставах і у порядку, передбаченими законом, суд повинен розмежовувати ці підстави, коло суб`єктів, уповноважених на отримання відповідної інформації та її обсягу.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звертаючись з заявою про забезпечення доказів, ставить питання про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформації щодо депозитного рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , у формі банківської виписки, що включає стан рахунку на 01 червня 2020 року та рух коштів за період з 01 червня 2021 року по 03 лютого 2021 року, фактично у заяві про забезпечення доказів ставиться вимога про розкриття банківської таємниці.

Розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, передбачено у Главі 12 Цивільного процесуального кодексу України. І щодо цього подається заява, яка розглядається саме у порядку, передбаченому цією главою, а не заява про забезпечення доказів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені та в інтересах, якої діє представник адвокат Ан Ірина Миколаївна підлягає частковому задоволенню, ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах, якої діє представник адвокат Ан Ірина Миколаївна - задовольнити частково.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: