Номер провадження: 22-ц/813/8266/22
Справа № 494/1702/21
Головуючий у першій інстанції Римар І.А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.

суддів Лозко Ю.П., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2022 року

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» про стягнення орендної плати за користування землею,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №007950 від 15.12.2001 він є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0297, яка розташована на території Березівської об`єднаної територіальної громади (колишньої Степанівської сільської ради) Березівського району Одеської області. Згідно із договором оренди землі від 01.12.2017, зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.04.2018 за № 25948580, земельна ділянка була передана в оренду ТОВ «Агрофірма «Основа». 25.08.2021 між позивачем та відповідачем заключено угоду про розірвання вищевказаного договору оренди землі за згодою сторін.

Посилаючись як на правову підставу своїх вимог на ч. 3 ст. 32, ст. 36, 13, 15, 21, 22, 24, 30 Закону України «Про оренду землі», ст. 628, 629, 651, 652 ЦК України, умови укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки та на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань і несплату передбачених умовами договору оренди інфляційних втрат за 2018, 2019 роки та зменшення відповідачем в односторонньому порядку розміру орендної плати з 2200 грн до 1280 грн за один гектар, ніж встановлено договором та без врахування пені у зв`язку із порушенням термінів виплати, що тривало аж до реєстрації Угоди про розірвання договору в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.09.2021, просив стягнути з відповідача на користь позивача нанесені збитки у розмірі 87676 грн, які складаються з індексації орендної плати за 2018, 2019 роки, неповної сплати оредної плати у розмірі 12000 грн за 2020 рік у грудні 2020 року, пені за прострочення вказаних платежів, а також орендної плати з урахуванням індексів інфляції за 8,5 місяців 2021 року та пені за 2,5 після розірвання договору.

В заяві про збільшення позовних вимог із посиланням на вищенаведене та вимоги ст. 625 ЦК України з урахуванням покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання за увесь час прострочення до 01.08.2022, просив стягнути на його користь з відповідача: заборгованість з урахуванням матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення розгляду справ із 14.01.2022 по 01.08.2022 117270,91 грн та 3% річних за весь час прострочення сплати орендних платежів з 01.01.22 по 01.08.2022 в розмірі 1475,98 грн, а загалом 118746,89 грн.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ТОВ "Агрофірма Основа" про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Агрофірма Основа" (Одеська область. Березівський район, с. Донське, вул. Виноградна 2а, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) орендну плату за користування земельною ділянки у розмірі 22 354 гривень 10 коп., інфляційних втрат - 117 гривень 70 коп та 3% річних 6 грн 21 коп, а всього 22 478 гривень 01 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, задовольнити позовну заяву повністю зі стягненням з відповідача орендної плати як збитків у формі недоотриманого доходу та інфляційних втрат у сумі 118747 грн. Доводами апеляційної скарги є помилковість висновків суду про наявність заборгованості за орендною платою лише за 2020 рік, оскільки Угода про розірвання договору від 27.08.2021 є невід`ємною частиною Договору оренди земельної ділянки, який продовжує діяти до моменту повного виконання сторонами своїх обов`язків, визначених цією Угодою, і відповідач не звільняється від сплати несплаченої у повному обсязі орендної плати за 2018-2020 роки та збитків від інфляційних витрат і 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання (з дати набрання Угодою законної сили 15.09.2021) до моменту його усунення (ухвалення рішення суду), тобто Угода не звільняє відповідача від боргів в межах строку позовної давності за 2018-2021 роки; судом порушено право позивача на розгляд його справи в порядку спрощеного позовного провадження не пізніше 09.02.2022 та безпідставно затягнутий розгляд справи, що змусило позивача двічі збільшувати розмір позовних вимог; судом не взято до уваги умови Договору оренди про обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції (п. 10) та сплати пені у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 14); помилкові і висновки суду про не доведення позивачем порушенням відповідачем належного виконання умов договору щодо розмірів та строків виплати орендної плати, оскільки надані позивачем докази не спростовані відповідачем.

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №007950 від 15.12.2001 належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0297, площею 15,62 га, з призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Березівської об`єднаної територіальної громади (колишньої Степанівської сільської ради) Березівського району Одеської області (а.с. 8).

Згідно із договором оренди земельної ділянки № 21 від 01.12.2017, укладеним між ОСОБА_1 як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» в особі директора Домущі Сергія Петровича як орендарем, останньому передана в оренду належна першому земельна ділянка загальною площею 15,6155, кадастровий номер :01:002:0297 строком на 10 (десять) років (а.с. 9-10).

Угодою від 25.08.2021 розірвано договір оренди земельної ділянки № 21 від 01.12.2017 за згодою сторін та узгоджено між сторонами припинення дії Договору оренду 15.09.2021 (а.с. 11).

Пунктом другим вказаної угоди погоджено право орендаря після припинення договору зібрати врожай та взятий на себе обов`язок орендаря погасити всю заборгованість зі сплати орендної плати за 2020 рік.

Угода про розірвання договору оренди земельної ділянки від 25.08.2021 року між позивачем та відповідачем є чинною.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речого права від 21.09.2021 щодо об`єкту нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0297, площею 15,6155 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано: 25.04.2018 інше речове право - право оренди ТОВ «АФ Основа» на підставі вищевказаного договору оренди № 21 від 01.12.2017 строком дії до 02.12.2027; 16.09.2021 угода про розірвання договору оренди землі (а.с. 14).

27 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до директора ТОВ «Агрофірма Основа» Домущі С.П. з заявою про сплату протягом місяця з дня отримання цієї заяви 27.09.2021 - заборгованості зі сплати орендної плати за 2018-2020 роки та за 8,5 місяців 2021 року у сумі 82385 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із доведеності позивачем лише позовних вимог про стягнення орендної плати за 2020 рік у розмірі 22354,10 грн (з урахуванням визнаної позивачем часткової сплати відповідачем 12000 грн заборгованості), інфляційних втрат у розмірі 117,70 грн, 3% річних 6,21 грн, а загалом 22478,01 грн, а в іншій частині в силу вимог ст. 13, 81 ЦПК України позовні вимоги не є доведеними.

Проте, такі висновки суду частково не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неповної сплати та несплати орендної плати відповідачем позивачу в період дії договору оренди земельної ділянки, а також встановленої умовами Договору оренди землі та закону відповідальності відповідача за порушення строків внесення орендної плати у вигляді пені та 3% річних.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: мети правочину, змісту попередніх переговорів, усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш у правовідносинах між собою), звичаїв ділового обороту; подальшої поведінки сторін; тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (частина друга статті 632 ЦК України).

Тлумачення частини другої статті 632 ЦК України свідчить, що в цій нормі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору (стаття 629 ЦК України). У частині другій статті 632 ЦК України допускається наявність винятків, які можуть бути встановлені договором або законом. При цьому в законі або ж договорі обов`язково мають бути визначені як випадки зміни ціни, так і умови такої зміни.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року в справі № 395/499/16-ц (провадження № 61-15404св18).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном (частина третя статті 762 ЦК України).

Аналіз частини третьої статті 762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації. Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати, визначеного в пункті 3 договору, на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18 (провадження № 61-13979св19).

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення договору оренди).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частина третя статті 21 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

У справі, що переглядається суд встановив, що орендар не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою за 2020 рік у повному обсязі. Орендодавцем визнається отримання у грудні 2020 року лише 12000 грн орендної плати за 2020 рік.

Колегія суддів погоджує такий висновок суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не надано суду жодного доказу щодо несплати орендарем ТОВ «Агрофірма Основа» орендодавцю ОСОБА_1 орендної плати за спірний період 2018, 2019 роки.

Не містять матеріали справи і будь-якого клопотання позивача щодо витребування певних доказів стосовно предмету доказування по справі несплати орендної плати позивачу за вказаний період відповідачем.

За умови погодження сторонами в Угоді про розірвання договору оренди земельної ділянки за згодою сторін від 25.08.2021 обов`язку орендаря погасити всю заборгованість зі сплати орендної плати за 2020 рік та визнання самим позивачем отримання ним у грудні 2020 року від відповідача 12000 грн орендної плати за 2020 рік, висновки суду про доведеність позовних вимог в цій частині є правильними та такими, що грунтуються на матеріалах справи.

У пункті 10 договору оренди землі зазначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно пункту 9 орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі не нижче 2200 грн за 1 га в розмірі середнього паю.

Орендна плата вноситься у такі строки - до 31.12 поточного року (п. 11 Договору).

З огляду на те, що орендна плата вноситься до 31 числа останнього у звітному році місяця, то індекс інфляції обраховується з наступного місяця.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди землі, зокрема, пунктів 9, 10 та 11 (розміру та періоду внесення орендної плати), на користь його дійсності, чинності та виконуваності, коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати за 2020 рік як добуток індексів інфляції з січня 2020 року по грудень 2020 року включно, оскільки орендна плата вноситься за один рік до 31 числа останнього у звітному році місяця.

Тому розмір орендної плати за 2020 рік становить 33118 грн (2020 грн (розмір орендної плати) х 15,6155 га (розмір орендованої земельної ділянки) х 104,992 % (індекс інфляції з січня 2020 року по грудень 2020 року включно)).

З урахуванням фактично сплачених позивачу відповідачем 12000 грн орендної плати за 2020 рік розмір належної до стягнення орендної плати з відповідача ТОВ «Агрофірма Основа» становить 33118 12000 = 21118 грн.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини перша та третя статті 549 ЦК України).

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України).

Пунктом 14 договору оренди землі передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

У вказаній частині судом не вирішено питання про стягнення передбаченої умовами договору пені за неналежне виконання зобов`язання в частині орендної плати, розмір якої з урахуванням індексу інфляції за 2020 рік становить: 12586,30 грн (21118 х 0,1 % / 100 % х 596 днів (з 31.12.2020 по 19.08.2022).

Крім того, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Отже, положення зазначеної статті передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.

При цьому визначений у частині другій статті 625 ЦК України обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення є відшкодуванням кредитору понесених втрат у зв`язку з простроченням виконання основного зобов`язання в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при обчисленні розміру орендної плати за землю з урахуванням індексів інфляції відповідно до вимог пункту 10 договору оренди.

Судом не вірно вирішено питання щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання.

Позивач ОСОБА_1 у межах заявлених вимог має право на стягнення з ТОВ «Агрофірма Основа» 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання за 2020 рік у розмірі 1034,50 грн (21118 х 3% : 365 х 596 (за період з 31 грудня 2020 року по 19 серпня 2022).

Таким чином, загальний розмір заборгованості з виплати орендної плати за 2020 рік складає: загальний розмір оредної плати з урахуванням індексу інфляції та сплачених відповідачем 12000 грн у грудні 2020 року - 21118 грн, 3 % річних 1034,50 грн , пені - 12586,30 грн , а всього 34738,80 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги про неправильно визначений розмір орендної плати за 2020 рік, який підлягає до стягнення з орендаря на користь орендодавця, знайшли своє підтвердження.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відтак, суд не врахував, що позивач довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості у відповідача перед ним за договором оренди за 8,5 місяців 2021 року, оскільки як під час підписання Угоди про розірвання договору оренди землі за згодою сторін, так і станом на час звернення позивача із теперішнім позовом до суду передбачений п. 11 Договору оренди земельної ділянки строк внесення орендної плати 31.12. поточного 2021 року ще не настав, та передчасно зробив висновок про необґрунтованість позовних вимог в наведеній частині станом на час розгляду справи.

Отже, до стягнення в наведеній частині з урахуванням наведеного вище законодавства, що регулює спірні правовідносини, належить:

Розмір орендної плати з урахуванням індексу інфляції (до дати строку її внесення ) за 8,5 місяців до розірвання договору оренди становить 24557,50 грн (2020 грн (розмір орендної плати) х 15,6155 га (розмір орендованої земельної ділянки) за 8,5 місяців х 110,00 % (індекс інфляції з січня 2021 року по грудень 2021 року включно строк внесення орендної плати));

пені за неналежне виконання зобов`язання в частині орендної плати, розмір якої з урахуванням індексу інфляції за 2021 рік становить: 5893,80 грн (24557,50 х 0,1 % / 100 % х 240 днів (з 31.12.2021 по 19.08.2022);

3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання за 2021 рік у розмірі 484,80 грн (24577,50 х 3% : 365 х 240 днів (за період з 31 грудня 2021 року по 19 серпня 2022).

Загальний розмір заборгованості з виплати орендної плати за 2021 рік складає: розмір орендної плати з урахуванням індексу інфляції 24577,50 грн, 3 % річних 484,80 грн , пені 5893,80 грн , а всього 30956,10 грн.

Загальний розмір орендної плати за 2020 рік, за 8,5 місяців 2021 року з урахуванням індексів інфляції та пені, передбачених умовами договору оренди земельної ділянки, а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 65694,90 грн.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення у відповідності до вимог пп 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги дають підстав для висновку, що судове рішення в оскарженій частині ухвалено частково без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: апеляційну скаргу належить задовольнити частково, та рішення в оскарженій частині змінити в мотивувальній та резолютивній частині; змінити розподіл судових витрат.

За змістом частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог до сплати належить судовий збір в суді першої інстанції 657 грн (65694,90 х 1187,50 : 118746,90) та в суді апеляційної інстанції 657х 150 % - 985,50 грн.

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю П групи.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Основа» про стягнення орендної плати за 2020, 2021 з урахуванням індексу інфляції, стягнення інфляційних втрат, 3 % річних змінено, тобто позовні вимоги задоволені частково, з ТОВ «Агрофірма Основа» на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1642,50 грн.

Інша частина судових витрат по сплаті судового збору має компенсуватися за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» про стягнення орендної плати за 2020, 2021 роки з урахуванням індексу інфляції, стягнення інфляційних втрат, 3 % річних змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови та резолютивну частину рішення суду першої інстанції викласти в такій редакції:

«Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Основа про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агфрофірма Основа» (, місцезнаходження: 67351, Одеська обл., Березівський р-н, с. Донське, вул. Виноградна, 2а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість з виплати орендної плати за 2020 рік в розмірі 34738,80 грн та заборгованість з орендної плати за 2021 рік розмірі 30956,10 грн, а всього 65694,90 грн.

У задоволенні інших позовних вимог про стягнення орендної плати за 2018, 2019 роки з урахуванням індексу інфляції, стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 657 грн».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 985,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 20 грудня 2022 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова