СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17312/22

пр. № 2-о/759/2117/22

02 грудня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

секретаря судового засідання Ткачук К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку окремого провадження в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просив встановити факт народження дитини чоловічої статі, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь АР Крим та ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополь АР Крим, матір`ю, яких є ОСОБА_2 , а батько ОСОБА_4 .

Заява обґрунтована тим, що встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2022 року, матеріали заяви було передано до розгляду судді Єросовій І.Ю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

Представник завників, заінтересовані особи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozеr v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

На підтвердження фактів народження дітей суду надано докази: копії паспорта громадянина України, копія свідоцтва про шлюб, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, копії медичних документів, копії свідоцтв про народження дітей, виданих органами влади тимчасово окупованої території України. Проте, паспорт ОСОБА_2 не є дійсним.

Копії виписних епікризів, які були видані на території, яка тимчасово не підконтрольна Україні, не містять у собі достатніх доказів на підтвердження народження дітей, зокрема достеменно не можна стверджувати, де саме (у якому населеному пункті були народженні діти). Інших доказів до заяви долучено не було.

При наданні оцінки свідоцтв про народження дітей, що видані органами тимчасово окупованої території України, як доказу, приймається до уваги те, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка хоча і не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи.

Суд звертає увагу, що сам по собі факт перебування заінтересованих осіб на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і встановлення законом особливого порядку розгляду заяв про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не є безумовною підставою для встановлення такого факту та не звільняє заявника від надання суду належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 318 ЦПК України, в заяві про встановлення факту народження має бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Заявником не надано суду достатніх доказів, відповідно до яких суд міг дійти висновку про доведеність його вимог, зокрема, заявником не надано суду документів, які б підтверджували особу заявника так і достатніх медичних документів, які б свідчили про факт народження заявницею дітей.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 17, 18, 19, 42, 81, 89, 263-265, 273, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту народження дитини,-залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя: І. Ю. Єросова