Справа № 204/3739/21
Провадження № 2/204/163/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

Головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третього центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, 227 військове представництво Міністерства оборони України та Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом до відповідачів Об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третього центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, 227 військове представництво Міністерства оборони України та Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, із вимогами про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він проходив військову службу в Збройних Силах України. У період часу з 03 квітня 1993 року по 11 грудня 2020 року перебував у загальній черзі Дніпропетровського гарнізону на поліпшення житлових умов про Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті. Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандування Збройних Сил України від 31 серпня 2005 року № 342 був звільнений з військової служби у запас у зв`язку із скороченням штатів. Відповідно до директиви Міністерства Оборони України від 07 грудня 2004 року № Д-312/1/028 він звільнявся у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду Міністерства Оборони України, та відповідно до п. 8 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та їх членів сімей» набув право бути забезпеченим житловим приміщенням на протязі трьох років після звільнення. Строк за яким він повинен бути забезпеченим житлом за цим Законом закінчився у 2008 році, однак до теперішнього часу Міністерством оборони України його право не реалізовано. Листом від т. в. о. військового комісара Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16 лютого 2021 року № жк/1177 йому було доведено до відома те, що його дату первинного зарахування на квартирний облік військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов з «03 квітня 1993 року» було змінено на «16 січня 2001 року», бо саме 16 січня 2001 року він зареєструвався у м. Дніпрі, що є обов`язковою умовою для набуття такого права. Однак з вказаним він не погоджується, оскільки на квартирній черзі він перебуває вже 28 років та планувався на забезпечення житлом на 2021 рік, але згідно рішення об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського ОТЦК та СП З ЦЗІ КБ в ІТС, 227 ВП МОУ від 09 грудня 2020 року (протокол № 5), його черга в списках перенесена на 120 осіб, хоча він повинен був бути забезпечений житлом ще до 2008 року. Крім того, вказує на те, що у 2019 році вже розглядалося питання законності його перебування на квартирному обліку та, на той час, ані законність такого перебування на обліку, ані сама дата зарахування до нього, питань не викликала, що засвідчується наказом військового комісара Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01 квітня 2019 року. Вважає, що незаконним рішенням об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського ОТЦК та СП З ЦЗІ КБ в ІТС, 227 ВП МОУ від 09 грудня 2020 року (протокол № 5) порушено його право на соціальний захист, а саме забезпечення його житловим приміщенням, яке гарантовано йому державою, а тому прохає суд визнати підпункт 1.7 протоколу № 5 від 09 грудня 2020 року об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського ОТЦК та СП З ЦЗІ КБ в ІТС, 227 ВП МОУ та пункту 5 наказу військового комісара Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 602 від 11 грудня 2020 року щодо заміни дати зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов ОСОБА_1 з 03 квітня 1993 року на 16 січня 2001 року недійсними та, зобов`язати об`єднану житлову комісію Дніпропетровського ОТЦК та СП З ЦЗІ КБ в ІТС, 227 ВП МОУ та Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки поновити ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у житловій комісії та у Дніпропетровському гарнізоні з дати первинного зарахування на квартирний облік - з 03 квітня 1993 року.

Ухвалою суду від 02 червня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 годину 00 хвилин на 19 липня 2021 року (а. с. 37), яка надіслана учасникам справи 08 червня 2021 року за вихідним № 12420/21-вих/2/204/1500/21 від 08 червня 2021 року (а. с. 37), та отримана 12 червня 2021 року Об`єднаною житловою комісією Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третього центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, 227 військове представництво Міністерства оборони України, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а .с. 41).

13 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Кривошеї А. (а. с. 42-48), в яких він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування відзиву зазначає, що вимоги позивача є необґрунтованими, незаконними та такими, що суперечать вимогам матеріального права, оскільки ґрунтуються виключно на особистих припущеннях позивача, а тому задоволенню не підлягають. 09 грудня 2020 року на засіданні об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського ОТЦК та СП З ЦЗІ КБ в ІТС, 227 ВП МОУ на порядку денному було розглянуто питання щодо розгляду рішення житлової комісії Дніпропетровського гарнізону від 20 листопада 2020 року протокол № 4 щодо усунення недоліків у даті постановки до загальної черги. Так, зокрема, комісією було встановлено, що позивач перебуваючи на військовій службі у Дніпропетровському районі військовому комісаріаті, 24 лютого 1992 року зареєструвався за адресою військкомату (вул. Совхозна, 38, смт Ювілейне, Дніпропетровського району Дніпропетровської області), після чого був зарахований житловою комісією Дніпропетровського ОВК м. Дніпропетровська на квартирний облік. Натомість, згідно з вимог чинного законодавства, перебуваючи на квартирному обліку у м. Дніпропетровську підполковник запасу ОСОБА_1 мав бути зареєстрований у ньому (м. Дніпропетровську), але зареєструвався там лише 16 січня 2021 року. Тому, з метою дотримання вимог чинного законодавства та ЖК України, було прийнято рішення про зміну дати зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зокрема щодо ОСОБА_1 з «03 квітня 1993 року» було змінено на «16 січня 2001 року», тобто з дати реєстрації місця проживання у м. Дніпропетровську. Вказує на те, що позивач вводить суд в оману з приводу того, що Дніпропетровський район Дніпропетровської області територіально перебував у складі Дніпропетровського гарнізону, а також, що у Дніпропетровському ОВК була створена житлова комісія, що обслуговувала всі районні військові комісаріати, які знаходились у Дніпропетровській області. Вважає, позивачем також не доведено неправомірність дій Дніпропетровського ОТЦК та СП, а отже позовні вимоги до Дніпропетровського ОТЦК та СП задоволенню не підлягають, через що просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

13 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив голови об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Полуцигана С. (а. с. 49-51), в яких він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування відзиву зазначає, що 09 грудня 2020 року на засіданні об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського ОТЦК та СП З ЦЗІ КБ в ІТС, 227 ВП МОУ на порядку денному було розглянуто питання щодо розгляду рішення житлової комісії Дніпропетровського гарнізону від 20 листопада 2020 року протокол № 4 щодо усунення недоліків у даті постановки до загальної черги. Так, зокрема, комісією було встановлено, що позивач перебуваючи на військовій службі у Дніпропетровському районі військовому комісаріаті, 24 лютого 1992 року зареєструвався за адресою військкомату (вул. Совхозна, 38, смт Ювілейне, Дніпропетровського району Дніпропетровської області), після чого був зарахований житловою комісією Дніпропетровського ОВК м. Дніпропетровська на квартирний облік. Вказує на те, що відповідно до вимог чинного законодавства, перебуваючи на квартирному обліку у м. Дніпропетровську підполковник запасу ОСОБА_1 мав бути зареєстрований у м. Дніпропетровську, але зареєструвався там лише 16 січня 2021 року. Тому, з метою дотримання вимог чинного законодавства та ЖК України, було прийнято рішення про зміну дати зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зокрема щодо ОСОБА_1 з «03 квітня 1993 року» було змінено на «16 січня 2001 року», тобто з дати реєстрації місця проживання у м. Дніпропетровську. Вказує на те, що позивач вводить суд в оману з приводу того, що Дніпропетровський район Дніпропетровської області територіально перебував у складі Дніпропетровського гарнізону, а також, що у Дніпропетровському ОВК була створена житлова комісія, що обслуговувала всі районні військові комісаріати, які знаходились у Дніпропетровській області. Вважає, позивачем також не доведено неправомірність дій Дніпропетровського ОТЦК та СП, а отже позовні вимоги до Дніпропетровського ОТЦК та СП задоволенню не підлягають, через що просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

27 липня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив (а. с. 60-63), в якій він зазначає про те, що місце проживання не є обов`язковою нормою для постановки на квартирний облік і отримання житла, оскільки відповідно до основ житлового законодавства СРСР і союзних республік воно «здійснюється, як правило», але з цих правил можуть бути винятки та громадян може бути взято на квартирний облік і не за місцем їх проживання. Вважає, що під такі винятки і підпадають військовослужбовці. Також вказує на те, що відповідачем не доведено законності своїх дій щодо прийнятого рішення житлової комісії Дніпропетровського ОТЦК та СП З ЦЗІ КБ, 227 ВП МОУ щодо переносу його первинної дати зарахування на квартирний облік з «03 квітня 1993 року» на «16 січня 2001 року», чим було порушено його право як військовослужбовця Дніпропетровського гарнізону на забезпечення житловим приміщенням, тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 134).

Представник відповідача Дніпропетровського ОТЦК та СП - Кривошия А.О., в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності ( а. с. 133).

Представник Об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третього центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, 227 військове представництво Міністерства оборони України. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а. с. 132), причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими до неї письмовими доказами, суд доходить висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України. Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандування Збройних Сил України від 31 серпня 2005 року № 342 позивач був звільнений з військової служби у запас у зв`язку із скороченням штатів (а. с. 13).

У період часу з 03 квітня 1993 року по 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 перебував у загальній черзі Дніпропетровського гарнізону на поліпшення житлових умов про Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті (а. с. 32).

Листом т. в. о. військового комісара Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16 лютого 2021 року № жк/1177 (а. с. 14) ОСОБА_1 було повідомлено, що його дату первинного зарахування на квартирний облік військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов з «03 квітня 1993 року» було змінено на «16 січня 2001 року», надано відповідні документи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Приписами ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом для захисту своїх житлових прав як військовослужбовець, який оскаржує винесення відповідачами рішення, ким змінено першочергову дату зарахування позивача на квартирний облік із забезпечення житловим приміщеннями.

Такий обов`язок органів державної влади є складовою системи соціального захисту військовослужбовців відповідно до приписів Конституції України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, приписами ч. 1 та 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службовою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, Статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Наведені норми права передбачають, що військова служба належить до служби публічної.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок вчинення відповідних дій та прийняття рішень житловими комісіями військових частин та КЕВ врегульований Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380.

Отже, у спірних правовідносинах відповідачі у межах та у порядку, встановленому Інструкцією, наділені повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) Велика Палата Верховного Суду з метою забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про забезпечення житлових прав діючих та колишніх військовослужбовців відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16, вказавши, що спори про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).

Оскільки у справі, що розглядається, спір стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а саме забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, а відповідачі у цих правовідносинах виконують публічно-владні управлінські функції, спір, що виник між сторонами, є адміністративно-правовими, а тому така справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 308/1213/18, від 24 листопада 2021 року у справі № 461/5225/19, від 27 жовтня 2021 року у справі № 266/3935/20, від 11 жовтня 2021 року у справі № 750/6370/19, від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 та від 15 червня 2022 року у справі № 303/3794/20.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи із практики застосування вищенаведених норм права Верховним Судом, спір, який виник між сторонами, підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене з урахуванням того, що спір стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а саме забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, а відповідачі у цих правовідносинах виконують публічно-владні управлінські функції, суд доходить висновку, що розгляд даної справи не може бути проведено за правилами ЦПК України, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги те, що спір стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а саме забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, а відповідачі у цих правовідносинах виконують публічно-владні управлінські функції, суд дійшов висновку про те, що такі вимоги не можуть бути розглянуті у позовному провадженні, оскільки підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому, через те, що провадження у справі вже відкрито, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити з тих підстав, що вказані вимоги не підлягають розгляду у заявленому позивачем порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Об`єднаної житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третього центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, 227 військове представництво Міністерства оборони України (49006, м. Дніпро, вул. Шмідта, буд. 1) та Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (49006, м. Дніпро, вул. Шмідта, буд. 16; ), про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її проголошення або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками справи, які не були присутніми у судовому засіданні.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, які не були присутніми у судовому засіданні, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна