УХВАЛА

09 грудня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панс О.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Величка О.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОКУМЕНТАВТО", ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

встановив:

До Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОКУМЕНТАВТО", ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Крім того, представником позивача, адвокатом Величко О.М. подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просить суд забезпечити позов шляхом накладення заборони:

1) на відчуження легкового автомобіля марки Audi, моделі A4, № кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, днз. НОМЕР_2 ;

2) на вчинення будь-яких дій, пов`язаних з посвідченням будь-яких правочинів, а також інших дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на вищевказане майно будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, Територіальному сервісному центру 5641 Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області Міністерства внутрішніх справ України.

В обґрунтування заяви, зокрема, зазначається, що предметом позову є визнання недійсними договорів купівлі-продажу №8096/21/000910 від 20.05.2021 року та договору комісії №8096/21/000910 від 20.05.2021 року недійсними. З тих підстав, що позивач вказані договори не укладала та не підписувала, предметом яких є легковий автомобіль Audi, моделі A4, № кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, днз НОМЕР_3 . Вказує, що незабезпечення позову, може призвести до послідуючого відчуження спірного майна, що в свою чергу призведе до необхідності залучення до участі у справі інших фізичних чи юридичних осіб.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 та ТОВ «ДОКУМЕНТАВТО», в якому просить суд:

- позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу №8096/21/000910 від 20.05.2021 року та договору комісії №8096/21/000910 від 20.05.2021 року недійсними. З тих підстав, що позивач вказані договори не укладала та не підписувала.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми процесуального права, з огляду на те, що між сторонами дійсно виник спір, заходи забезпечення позову, є співмірними заявленим вимогам, а також необхідними і достатніми для виконання судового рішення в разі задоволення позову, виходячи із забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Заходи забезпечення позову не порушують прав сторін або інших осіб, забезпечення позову відповідає позовним вимогам. Крім того, забезпечення позову є тимчасовим процесуальним обмеженням прав.

Також, зважаючи на характер забезпечення позову, суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ухвали:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_3 ( Паспорт серії НОМЕР_5 виданий Рівненським РВ УМВСУ від 21.10.2010, Адреса: АДРЕСА_2 ) , Товариства з обмеженою відповідальністю "Документавто",(місцезнаходження: вул. Кавказька, 6, кв. 28, м.Рівне, 33013, ) про визнання правочинів недійсними, шляхом накладення заборони:

1)на відчуження легкового автомобіля марки Audi, моделі A4, № кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, днз НОМЕР_3

2)) на вчинення будь-яких дій, пов`язаних з посвідченням будь-яких правочинів, а також інших дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на вищевказане майно будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на майно та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, Територіальному сервісному центру 5641 Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області Міністерства внутрішніх справ України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас