Житомирський апеляційний суд
Справа №276/953/22 Головуючий у 1-й інст. Бобер Д. О.
Категорія 76 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.
з участю секретаря
судового засідання Франчука В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №276/953/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирбуррозвідка» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2022 року, яке ухвалено суддею Бобер Д.О.

в с т а н о в и в:
У червні 2022 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.09.2022, просила стягнути з ТОВ «Житомирбуррозвідка» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 28928,04 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні починаючи з 01.04.2022 року (з наступного дня після звільнення) по день ухвалення судового рішення, а також стягнути на її користь судовий збір в сумі 992,40 грн.

На обґрунтування позову зазначала, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 31 березня 2022 року трудовий договір між сторонами був припинений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, наказ №19/К/ТР від 01 березня 2022 року. Однак при звільненні відповідач нарахував, проте не виплатив їй заборгованість по заробітній платі і на численні її звернення щодо проведення з позивачем повного розрахунку не реагує.

Позивач також зазначила, що згідно довідки ТОВ «Житомирбуррозвідка» її середньоденна заробітна плати становила 657,35 грн. Позивач була звільнена 31 березня 2022 року, станом на день подання позовної заяви до суду заборгованість по виплаті з нею не була проведена, тому розрахунок середнього заробітку за час затримки слід проводити за весь час такої затримки з 01 квітня 2022 року по 30 червня 2022 року, який складає - 657,35 грн. (середньоденна заробітна плата) х 64 (робочі дні з часу звільнення по день звернення до суду з позовною заявою) = 42070,40 грн.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Житомирбуррозвідка» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 28928, 04 грн, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неповноту врахування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині, просила скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що твердження відповідача про непроведення розрахунку у день звільнення з причин настання форс-мажорних обставин, а саме початком військової агресії Російської Федерації проти України, є необґрунтованим. Вказує також на те, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин може бути відповідний сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженою нею регіональною торгово-промисловою палатою. Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, який наданий відповідачем, засвідчує лиши наявність воєнного стану як непереборної сили в цілому, однак не означає, що він є форс-мажором для кожної особи. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були такими саме для цього конкретного випадку.

Позивач звертає увагу, що починаючи із квітня 2022 року на території Житомирської області не велися активні бойові дії, що свідчить про безпідставність посилань відповідача на форс-мажорні обставини. Окрім того, відповідачем не надано жодних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення діяльності ТОВ «Житомирбуррозвідка», його ліквідацію, банкрутство чи будь-які інші додаткові відомості. Відповідач не довів, що підприємство зупинило свою діяльність та не мало можливості здійснити розрахунок із звільненим працівником.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції про відмову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Представник відповідача зазначає, що підприємство не припинило свою діяльність, а призупинило дію трудових договорів із працівниками підприємства. Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року засвідчує наявність воєнного стану як непереборної обставини в цілому по Україні. Чітко засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Представник відповідача звертає увагу суду, що до цього часу підприємство не відновило трудову діяльність працівників та вкотре підтверджує, що при відновленні роботи підприємство проведе повний розрахунок з позивачем.

У доповненні до відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що специфіка роботи підприємства пов`язана з виконанням робіт на відкритій місцевості, задля убезпечення працівників не відновлює діяльність, окрім того, у зв`язку із частими ракетними ударами по Житомирській, Вінницькій, Хмельницькій, Сумській, Миколаївській областях замовлень на виконання робіт на значні суми підприємство не отримувало. У підприємства наявна заборгованість по сплаті за електроенергію, яку вдалося реструктуризувати, відповідно до Договору №4/06/16 від 30 червня 2022 року. Вантажний транспортний ЗІЛ-131, який використовувався для буріння свердловин та перебував у підприємства на праві користування, був переданий для потреб ЗСУ до військової частини НОМЕР_1 . Наказом від 01 жовтня 2022 року до роботи повернулися 4 чоловік геолого-гідрологічної партії для виконання робіт по написанню звітів по радіаційно-гігієнічній оцінці родовищ, щоб якось відкрити рух діяльності підприємства.

Позивач у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовільнити та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У судовому засіданні представники відповідача проти доводів апеляційної заперечували, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Житомирбуррозвідка» та звільнена з посади головного економіста 31 березня 2022 року за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, що підтверджується наказом про припинення трудового договору №19/К/ТР від 01 березня 2022 року (а.с.7-11).

Як вбачається із наказу №17 від 01 березня 2022 року, ТОВ «Житомирбуррозвідка» зупинило роботу з 01 березня 2022 року (крім служби охорони підприємства), у зв`язку із встановленням в Україні воєнного стану та з метою збереження життя та здоров`я працівників, захисту їх законних прав та інтересів та неможливістю виконання георозвідувальних робіт в інших областях України. Згідно заяв працівників підприємства надано щорічні оплачувані відпустки (а.с.14).

Відповідно до наказу №18/1 від 01 квітня 2022 року ТОВ «Житомирбуррозвідка» призупинило дію трудового договору з 01 квітня 2022 року з працівниками підприємства до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування дії воєнного стану (а.с.15).

Наказом ТОВ «Житомирбуррозвідка» №19/К/ТР/В від 01 березня 2022 року ОСОБА_1 надано відпустку з 04 по 31 березня 2022 року (а.с.53).
Згідно довідки ТОВ «Житомирбуррозвідки», заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 станом на 13 вересня 2022 року складала 28928, 04 грн., з яких заробітна плата - 7006,31 грн., щорічна відпустка - 13447,67 грн. та компенсація за 22 календарні дні невикористаної щорічної відпустки - 8474,06 грн. (а.с.16).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи складає 657,35 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про середню заробітну плату (а.с.17).

Листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи це, підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремими податковими та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів (а.с.52).

Відповідно до повідомлення про виплату заробітної плати та платіжного доручення №120 від 29 липня 2022 року, позивачу була проведена виплата заробітної плати за січень місяць 2022 року у розмірі 6091,72 грн. (а.с.54-55).

Згідно заяви позивача від 31 березня 2022 року, вона просила виплати заробітну плату та розрахункові перерахувати на банківський рахунок, за відсутності коштів на розрахунковому рахунку підприємства виплатити із каси (а.с.65).

Відповідно до повідомлення про виплату заробітної плати та платіжного доручення №136 від 02 вересня 2022 року, позивачу була проведена виплата заробітної плати за лютий місяць 2022 року у розмірі 3059,00 грн. (а.с.71-72).

Згідно листа Хорошівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості від 07 вересня 2022 року №423/60403-2022 позивач з 18 квітня 2022 року перебуває на обліку у вказаній філії як безробітна та відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» має право на отримання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (а.с.81).

Як вбачається із договору №4/06/16 щодо реструктуризації заборгованості, у ТОВ «Житомирбуррозвідка» наявна заборгованість на суму 61145,57 грн.
На підтвердження надходжень та розрахунків ТОВ «Житомирбуррозвідка»надано виписки із банківських рахунків.

Відповідно до акту приймання-передачі транспортних засобів та техніки №15 від 27 лютого 2022 року, вантажний бортовий ЗІЛ-131 у межах виконання військово-транспортного обов`язку, за допомогою якого здійснювалися роботи щодо буріння свердловин, був переданий військовій частині НОМЕР_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції, виходив з того, що з 31 березня 2022 року порушення зобов`язання щодо розрахунку при звільненні з позивачем сталося внаслідок ведення бойових дій та дій обставин непереборної сили - військової агресії Російської Федерації проти України, що на підставі частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням.
Такий висновок суду першої інстанції є вірним, виходячи із наступного.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

За приписами статті 116 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що однією з обов`язкових умов застосування відповідальності роботодавця у вигляді сплати працівнику середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні є наявність у діях роботодавця вини.

Аналогічні роз`яснення містить п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» згідно якого стягнення на користь працівника середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, можливе за умови, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року. У подальшому, Указами Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 та від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок введення воєнного стану в України та ведення бойових дій на території України, у тому числі на територіях, де надаються послуги відповідачем, останнім 01 березня 2022 року видано наказ про зупинення роботи підприємства, а з 01 квітня 2022 року призупинено дію трудових договорів із працівниками підприємства.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що підприємство на період воєнного часу припинило трудові договори з працівниками, і як наслідок, зупинилась господарська діяльність, у зв`язку із чим ТОВ «Житомирбуррозвідка» опинилося у скрутному матеріальному становищі. При цьому згідно копії журналів договорів за 2019-2022 рр. вбачається, що у період з часу звільнення позивача та до ухвалення рішення у справі, підприємство не укладало договорів на проведення геологорозвідувальних робіт з фізичними особами, підприємствами, установами, організаціями, які б були профінансовані у вказаний період.

Крім того, транспортний засіб - вантажний бортовий ЗІЛ-131, у межах виконання військово-транспортного обов`язку, за допомогою якого підприємство здійснювало роботи щодо буріння свердловин, був переданий військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується актом приймання-передачі транспортних засобів та техніки №15 від 27 лютого 2022 року. Виписки із банківських рахунків, надані відповідачем у доповненні до відзиву на апеляційну скаргу, вказують на відсутність надходжень на банківські рахунки коштів, які б дозволили погашати заборгованість перед позивачем своєчасно.

Окрім того, ще під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем за наявності коштів частково була проведена позивачу виплата заборгованості по заробітній платі за січень-лютий 2022 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність вини роботодавця у несвоєчасній виплати позивачу заборгованості по заробітній платі, оскільки призупинення діяльності підприємства було пов`язане із виникненням обставин, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені законодавчими та іншими нормативними актами, в тому числі і обов`язок щодо своєчасної виплати позивачу заробітної плати у зв`язку із її звільнення. Отже суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про стягнення з ТОВ «Житомирбуррозвідка» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В іншій частині рішення в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2022 року.

Головуючий Судді