КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1929/21
Провадження № 2/488/304/22 р.
Іменем України
21.02.2022 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді Селіщевої Л.І.,
за участю секретаря судового засідання - Глубоченко О.О.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, -
Позивач Миколаївський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - ОСОБА_1 21 953,96 грн. безпідставно отриманої ним допомоги по безробіттю та судовий збір у розмірі 2270,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 03.07.2020 року до Вітовської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості звернувся відповідач, якому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Під час перебування в статусі безробітного, спеціалістом центру зайнятості було встановлено факт отримання доходу відповідачем. Зокрема, згідно обміну з ЄДРС стало відомо, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ ФГ «Жива Роса» з 01.12.2020 року.
Таким чином, на думку позивач, відповідачем було приховано інформацію, що мала суттєве значення для перебування в статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю.
Відповідно до розрахункової довідки за період з 01.12.2020 р. по 29.03.2021 р. відповідачу було нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 21 953,96 грн., на отримання якої він не мав права.
Вітовською районною філією Миколаївського обласного центру зайнятості прийнято рішення про повернення коштів ОСОБА_1 (наказ № 17 від 28.04.2021) та в порядку досудового врегулювання спору відповідачу підготовлено претензію про необхідність повернути кошти у сумі 21 953,96 грн. Зазначену претензію відповідач отримав особисто 29.04.2021 року, але кошти не повернув.
Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
07.06.2021 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.
Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження, і у встановлений в ухвалі строк, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивований тим, що у період з 01.12.2020 і по теперішній час відповідач не вживав жодних дій, спрямованих на набуття трудових прав та обов`язків з TOB ФГ «ЖИВА РОСА», а саме: не укладав та не підписував з ТОВ ФГ «ЖИВА РОСА» ні трудового договору, ні угод цивільно-правового характеру, а також не передавав працівникам даного підприємства свої персональні дані.
Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Миколаївський обласний центр зайнятості, в особі Вітовської районної філії є державною установою у централізованій системі державної служби зайнятості та у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України 'Про зайнятість населення від 05.07.2012 року № 5067 та Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 № 1533-111.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»).
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені у Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Прозайнятість населення" ОСОБА_1 був зареєстрований та отримав статус безробітного у Вітовській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості. Йому було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, відповідно до ч.ч. 1, 3,4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".
Таким чином, з моменту свого працевлаштування, ОСОБА_1 не мав права на перебування на обліку в якості безробітного та на отримання допомоги по безробіттю, так як з 01.12.2020 року був зайнятою особою.
У пункті 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.
Згідно з ч. 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Таким чином позивач вважає, що відповідачем було порушено вимоги п.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та він не мав права на перебування на обліку в якості безробітного та на отримання допомоги по безробіттю.
Згідно з Розрахунком допомоги по безробіттю Миколаївського обласного центру зайнятості, сума безпідставно отриманої допомоги по безробіттю, яка підлягає поверненню, становить 21 953,96 грн.
Разом з тим, досліджені судом надані позивачем письмові докази по справі, доводять, що позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами факт порушення вимоги п.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», зокрема.
Трудова книжка ОСОБА_1 також не містить записів про працевлаштування відповідача до ТОВ «ФГ`ЖИВА РОСА».
Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 до Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 182 КК України.
Частинами першою, четвертою-сьомою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.
З урахуванням вищевказаних вимог законодавства та обставин справи в їх сукупності, зокрема не доведення позивачем перебування відповідача у трудових відносинах з ТОВ «ФГ`ЖИВА РОСА», його вини у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та ст. 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої йому допомоги по безробіттю.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд не відшкодовує позивачу понесені ним судові витрати через те, що йому відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 1212,1215 ЦК України, ст.ст. 1,22,40,43,44 Закону України «Про зайнятість населення»,ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженогоПостановою КМУ від 19.09.2018 року № 792, ст.ст.3,4,5,12,13,76-81,141,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -
У задоволені позову Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 10.02.2000, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Л.І. Селіщева