Справа № 164/359/22 Головуючий у 1 інстанції: Ониско Р. В.
Провадження № 22-ц/802/983/22 Категорія: 84 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 08 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що 16 листопада 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М. вчинила виконавчий напис, яким стягнуто з нього на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 13 жовтня 2015 року, укладеним між АБ «Акцент-Банк» та ним, в сумі 69645 грн 01 коп., що складається із заборгованості за відсотками і комісією 60560 грн 58 коп. та заборгованості за сумою кредиту 9084 грн 43 коп. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. 04 січня 2022 року було винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження № 68028321, про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та мінімальних витрат виконавчого провадження.

Вважаючи, зазначений вище, вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис від 16 листопада 2021 року № 16600 таким, що суперечить правилам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язковості надання нотаріусу певних документів (нотаріально посвідченого кредитного договору, попередження кредитодавця про погашення кредитором у визначений строк існуючої кредитної заборгованості) та факту безспірності заборгованості. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням пунктів 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати його таким, що не підлягає виконанню та відшкодувати йому понесені судові витрати.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 08 вересня 2022 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16600 від 16 листопада 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, за сплачений судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. та правничу допомогу у сумі 10000 грн.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, відповідач ТзОВ «Вердикт Капітал» просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням норм як матеріального так і процесуального права, а зроблені ним висновки не відповідають обставинам справи та наявним у ній доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , вважаючи доводи скарги безпідставними, просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано відсутність безспірності заборгованості та відсутність відомостей щодо нотаріального посвідчення самого кредитного договору, про що свідчать документи наявні в матеріалах справи, надані кредитором.

Такий висновком суду є правильний.

Встановлено, що 13 жовтня 2015 року між АБ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кошти у розмірі 10000 грн на придбання споживчих товарів з терміном повернення по 13 жовтня 2017 року включно та сплатою 0,29 % в день за користування кредитом.

08 квітня 2021 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № ВФ/03, за умовами якого відповідач ТзОВ «Вердикт Капітал» набув право грошової вимоги за кредитним договором від 13 жовтня 2015 року, укладеним між АБ «Акцент-Банк» та позивачем ОСОБА_1

16 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. за заявою ТзОВ «Кредит-Капітал» було вчинено виконавчий напис, № 16600, за яким з ОСОБА_1 на користь товариства стягнуто заборгованості за кредитним договором від 13 жовтня 2015 року у розмірі 69645 грн 01 коп., з яких: заборгованість за відсотками та комісією 60560 грн 58 коп., заборгованість за сумою кредиту 9084 грн 43 коп.

Стягнення здійснюється за період з 08 квітня 2021 року по 25 травня 2021 року.

На підставі виконавчого напису нотаріуса 04 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження № 68028321, про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 87 Закону Укриїни «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1., 3.3., 3.4. ч. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про виконавче провадження). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Встановивши відсутність у переліку документів, які надавались стягувачем ТзОВ «Вердикт-Капітал» нотаріусу для вчинення виконавчого напису саме нотаріально посвідченої кредитної угоди, а також те, що на момент вчинення спірного виконавчого напису існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, та керуючись Закону України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підставність вимог позивача та задовольнив його позов.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване відповідачем рішення суд першої інстанції ухвалене ним з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги відповідача не впливають на законність оскаржуваного ним рішення.

Отже, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Вирішуючи питання про компенсацію судових витрат, понесених ОСОБА_1 на стадії апеляційного провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Із клопотання про розподіл судових витрат, яке було подане у судове засідання 15 листопада 2022 року від представником позивача адвокатом Скрипчук О. П. вбачається, що позивач ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвоката поніс витрати в сумі 4000 грн і ця обставина підтверджується наданими і приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами: додатковою угодою від 25 жовтня 2022 року до договору про надання правничої допомоги від 18 лютого 2022 року; актом № 1-000000208 здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 25 жовтня 2022 року; квитанцією № 25/10 від 25 жовтня 2022 року.

Зважаючи на складність справи, об`єм виконаних адвокатом робіт, час витрачений ним на їх виконання, обсяг наданих ним послуг під час слухання справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 08 вересня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) грн понесених витрат, на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді