справа № 462/2534/22
Провадження № 2-н/462/919/22
УХВАЛА

29 червня 2022 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 ,

встановив:

заявник звернувся у суд із заявою про видачу судового наказу у якій просить стягнути з боржника 24 408.82 грн основного боргу, 3 628.88 грн. інфляційних втрат, та судовий збір в розмірі 248.10 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно п.4 ч.2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Як вбачається із матеріалів заяви про видачу судового наказу, ТзОВ «Львівгаз збут» просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості основного боргу в розмірі 24 408,82 грн.

Проте, із долученого до заяви розрахунку заборгованості вбачається, що розрахунок заборгованості здійснений з 01.2019 року по 04.2022 року.

З цього вбачається, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності щодо вимог про стягнення боргу.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у прийнятті заяви ТзОВ «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу слід відмовити.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч.2ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу ТзОВ «Львівгаз збут» не повертається.

Керуючись ст. 163-166, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

постановив:

у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про стягнення боргу ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І.С. Мруць