РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 грудня 2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Войтов Володимир Вікторович, Запорізька районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2021р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним заповіт, складений від імені його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Войтовим В.В. 06.12.2017р., реєстровий №1741.

Позов мотивує тим, що його мати з 2014р. перебувала на обліку у лікаря психіатра та неодноразово проходила лікування в психоневрологічному диспансері у зв`язку з наявним у неї психічним захворюванням. В силу цього захворювання на момент посвідчення заповіту вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто її волевиявлення не було вільним.

Ухвалою суду від 08.06.2021р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 02.08.2021р. підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бєлоусов М.Є. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та позивач додатково пояснив, що його мати ОСОБА_3 проживала сама за адресою: АДРЕСА_1 . В 2014р. у неї виявили психічне захворювання, пов`язане з втратою пам`яті. Вона забувала, що з неї відбувалось, забувала зачинити двері чи навпаки не могла зрозуміти, як їх відчинити, забувала виключити газову конфорку, не могла зорієнтуватись в просторі, знайти дорогу додому, сусіди приводили її. В лікарні вона лікувалась два рази на рік. За півроку до смерті ОСОБА_2 помістила її до Веселівського психоневрологічного інтернату.

В подальшому позивач та його представник до суду не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі доказами.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, зустрічного позову чи відзиву на позов не подала.

Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки в заочному порядку.

Треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Войтов В.В. та Запорізька районна державна нотаріальна контора в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, письмових пояснень на позов не подали.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.1216,1217,1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з п.16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 цього ЦК України.

Ст.203 ЦК України визначає наступні вимоги: зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та/або не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Зоряне Запорізького р-ну Запорізької обл. померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк.8,9).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала їй на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право на власності на житло № НОМЕР_1 від 15.09.2010р. (арк.10,11).

Згідно з заповітом, посвідченим 06.12.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО Войтовим В.В., реєстровий №1741, в Спадковому реєстрі № 61684867, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповідала все належне їй майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк.31,32).

26.09.2019р. Запорізькою районною державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №303/2019, в спадковому реєстрі №64803331(арк.42-68).

05.11.2019р. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 30.07.2021р. ОСОБА_3 під наглядом лікаря-психіатра не перебувала, з 2014р. неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, в останній раз з 02.01.2019р. по 06.05.2019р., діагноз виражена судинна деменція (арк.91).

Згідно з довідкою КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР від 28.07.2021р. ОСОБА_3 перебувала в цьому інтернаті на державному забезпеченні з 07.05.2019р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.83).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №32 від 19.09.2019р., складеним лікарем-терапевтом КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР, причина смерті ОСОБА_3 судинна деменція (арк.84).

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що є дружиною позивача ОСОБА_1 з 2013р. З його матір`ю ОСОБА_5 вона познайомилась в 2014р. Вони з чоловіком приїздили до неї. Вона часто скаржилась на стан здоров`я, казала, що у неї цукровий діабет. У неї була купа ліків, які їй купувала її сестра ОСОБА_6 без призначення лікарів. В 2015-2016р. вона стала скаржитись на безсоння, головні болі. Декілька разів вона лікувалась в стаціонарі психоневрологічного диспансеру. Вона з чоловіком розмовляли з лікарем, який сказав, що у ОСОБА_3 розвивається недоумство, втрата пам`яті, її неможна залишати одну. Вони хотіли забрати її до себе в село, але після спілкування з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлялась. Влітку 2018р. ОСОБА_3 приїздила до них додому, поводилась неадекватно вийшла на подвір`я і не змогла повернутись до будинку, ходила по будинку, щось шукала, сіла на ліжко біля її 9-річного сина і мовчки дивилась на нього, дитина злякалась. Потім ОСОБА_2 забрала її. Вони рідко приїздили до неї, привозили продукти. Іноді не могли потрапити до квартири, вона не могла відкрити двері. Сусіди розповідали, що знаходили її на вулиці і приводили додому, бо вона заблукала. Потім вони дізнались, що ОСОБА_2 помістила її до інтернату, де вона і померла.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є тещею позивача ОСОБА_1 . Влітку 2018р. її донька ОСОБА_8 попросила побути з онуком та матір`ю ОСОБА_1 , яка на той час гостювала у них. Коли вона зайшла до будинку, побачила, як ОСОБА_3 риється по шухлядам, щось шукає. Потім зайшла до своєї кімнати, вийшла та сказала, що в неї вкради 150грн., але сторонніх нікого в будинку не було. Коли вони з сусідкою стали шукати гроші і останні полізла до сумки ОСОБА_3 , то дістала звідти пакети з крупами, чаєм. Гроші вона потім дістала зі свого носку. Навіщо вона їх туди поклала, ОСОБА_3 не могла пояснити. Поводилась вона якось дивно. Зі слів дітей, у неї була втрата пам`яті.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, щ вона є сусідкою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Влітку 2018р. вона була у них в гостях, сиділи на подвір`ї, пили чай. В той час у них гостювала мати ОСОБА_12 . У відкрите вікно вона побачила, як ця жінка ходила по будинку, щось шукала, заглядала до шухляд, позабирала пакети з крупами та сховала їх в сумці. Потім сказала, що в неї вкрали гроші, але вони були у неї в носках. Також вона ходила по подвір`ю і не могла знайти вхід до будинку. Погляд був відречений. Вона разом з Семеновими рази три їздила до Запоріжжя і вони заходили до матері ОСОБА_12 . Вони не могли потрапити до квартири, стукали їй, вона не розуміла, як відчинити двері.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_3 з 2000р. Деякий час вони тісно товаришували, ходила одна до одної в гості. Галина була спокійною жінкою. Потім під час спілкування вона стала помічати, що у ОСОБА_14 з`явились проблеми з пам`яттю. Вона стала забувати, що вони з нею зустрічались та про що саме розмовляли, забувала ключі у вхідних дверях та не закривала їх, ходила гуляти та заблукала. Вона особисто зустрічала її на вулиці недалеко від їх будинку та приводила додому. Були випадки, коли вона забувала зачинити газову конфорку на плиті, навіть будинок відключали від газопостачання, щоб не вибухнуло. ОСОБА_3 лікувалась у психіатра, пила якісь ліки. На її прохання вона завела їй зошит, де розписала, коли саме і які таблетки слід приймати, бо вона забувала це. З часом стан її погіршувався. Вона під час розмови розуміла, що ОСОБА_3 на розуміє з ким спілкується, в розмові була неактивною. Жила вона сама, приходила до неї сестра ОСОБА_15 , син ОСОБА_16 приїздив. Потім вона дізналась від ОСОБА_14 , що вона склала заповіт на сестру. Коли вона спитала, чому не на сина, ОСОБА_14 сказала, що сестра їй буде допомагати. Вона не хотіла цього, але сестра наполягла. Потім вона дізналась, що ОСОБА_14 помістили до інтернату, де вона і померла.

Ухвалою суду від 21.07.2022р. за клопотанням позивача ОСОБА_1 призначена судово-психіатрична (посмертна) експертиза ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведення якої доручено експертам ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України».

Згідно з висновком судово-психіатричної (посмертної) експертизи №4 від 30.09.2022р., складеного експертами ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 06.12.2017р. виявляла ознаки хронічного стійкого психічного захворювання у формі судинної деменції і за своїм психічним станом на той час не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (арк.138-140).

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

Так, суд вважає встановленим та доведеним, що спадкодавець ОСОБА_3 на момент складання заповіту 06.12.2017р. страждала на психічне захворювання - виражена судинна деменція, в силу якого не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним, у зв`язку з чим її волевиявлення не було вільним і не відповідало її волі, що відповідно до вимог ст.203,225, ч.2 ст.1257 ЦК України є підставою для визнання заповіту як правочину недійсним.

Ця обставина підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами - медичними документами ОСОБА_3 з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР, висновком судово-психіатричної (посмертної) експертизи №4 від 30.09.2022р., поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 .

Вказані докази суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення цього рішення. Жодних обставин, які б свідчили про їх недостовірність та спростовували доводи позивача, судом не встановлено.

Зокрема, відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи, жодних обґрунтованих заперечень проти позову ОСОБА_1 не подала, в судове засідання не прибула та доводи позивача на спростувала.

Третя особа - приватний нотаріус ЗМНО Войтов В.В., який посвідчував заповіт від імені ОСОБА_3 06.12.2017р., будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, також не надав жодних доказів на спростування позовних вимог ОСОБА_1 , в судове засідання не прибув, письмових пояснень на позовну заяву не подав.

Враховуючи вищевказане, суд вважає необхідним позовом ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00грн., а також витрати на проведення судово-психіатричної (посмертної) експертизи в сумі 17889,38грн., усього 18797,38грн.

Керуючись ст.15,16,203,204,215,225,1216,1217,1223,1233, ч.2 ст.1257 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,139,141,259,263-268,280,282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Войтовим Володимиром Вікторовичем 06.12.2017р., реєстровий №1741.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А.Мурашова

21.12.2022