Справа № 2-5029/11 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/1015/22 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Савчук Т. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу зазаявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН», заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчих листах, за апеляційною скаргою заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.09.2011 року позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено повністю, а саме, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №6М/2008/840-МКЛ/739 від 21.01.2008 року у розмірі 165516,09 грн, судовий збір 1655,16 грн та 120 грн витрат на ІТЗ.

Вказує, що 05.08.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №6М/2008/840-МКЛ/739.

Крім кого, 18.12.2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступило, а ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №6М/2008/840-МКЛ/739.

На підставі наведеного просить суд замінити стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчих листах.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_1 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки 31.05.2019 року виконавчий лист було повернуто стягувачу без виконання, повторно виконавчий документ не пред`являвся, а тому станом на день звернення правонаступника із заявою про заміну сторони сплинув трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.09.2011 року позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , задоволено повністю, а саме, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №6М/2008/840-МКЛ/739 від 21.01.2008 року у розмірі 165516,09 грн, судовий збір 1655,16 грн та 120 грн витрат на ІТЗ (а.с.37-38).

05.08.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №6М/2008/840-МКЛ/739 від 21.01.2008 року (а.с. 61-64).

18.12.2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступило, а ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №6М/2008/840-МКЛ/739 від 21.01.2008 року (а.с. 65-72).

Виконавчий лист №2-5029/11, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 24.01.2012 року, перебував на виконанні у Луцькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Волинській області, однак, постановою державного виконавця від 31.05.2019 року виконавчий лист №2-5029/11 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 87).

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону «Про виконавче провадження», поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (пункти 6.9-6.12, 6.15).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року № 2-7763/10.

Як встановлено судом, виконавчий лист №2-5029/11 виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 24.01.2012 року, 31.05.2019 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 87).

Відтак, станом на день подачі заяви, а саме 12.09.2022 року, про заміну стягувача у виконавчих листах заявник ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» пропустив визначений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заявник не ставитьпитання про поновлення зазначених строків разом із питанням правонаступництва, а тому, відсутня дійсна мета такого правонаступництва та підстави для заміни стягувача у виконавчих листах.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчих листах, оскільки заява ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для заміни стягувача і пред`явлення виконавчих документів до виконання у встановлений законом строк.

Отже, враховуючи те, що пропущений строк пред`явлення виконавчих документів до виконання, не підлягають задоволенню також вимоги про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні.

З огляду на зазначене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків місцевого суду, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги на суть прийнятого рішення не впливають.

У зв`язку з викладеним, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, колегія уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Згідно зі статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН`залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді :