Справа № 161/4569/22
Провадження № 2-др/161/79/22
У Х В А Л А

21 грудня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.

при секретарі Вольській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.08.2022 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього відмовлено.

17.08.2022 від представника відповідача - адвоката Багірова Р.А. до суду надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій він просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 55 000 грн, що складається з 30 000 грн за послуги представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в суді першої інстанції та 25 000 грн винагорода «Гонорар успіху».

22.08.2022 представник позивача адвокат Романюк Л.С. подав заяву про зменшення витрат на правничу допомогу: просив у задоволенні винагороди АО «АФК» «гонорар успіху» в розмірі 25 000 грн відмовити, адже така винагорода не є ціною договору та суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3ст.137ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (п. 268).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження судових витрат відповідача надано: копію договору від 30.07.2018, додатку №4 від 22.04.2022 до договору про вартість послуг адвокатського об`єднання, копія рахунку №55 від 15.08.2022, акту прийому-передачі наданих послуг про надання правничої допомоги від 30.07.2018р.

Відповідачем, всупереч п. 2 ч. 2 ст 137 ЦПК України, не надано суду доказів, які підтверджують здійснення витрат на професійну правничу допомогу (квитанції чи меморіального ордеру). Додаток № 4 до Договору про надання правничої допомоги від 22.04.2022 року з переліком послуг та їх вартості не є розрахунковим документом, який підтверджує здійснення і як наслідок - понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також в питанні надання доказів варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правничої допомоги (договору надання правничої допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Дослідивши надані докази, вбачається, що представником відповідача в порядку, передбаченому ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження сплати відповідачем коштів в розмірі 55 000,00 грн., зокрема, не надано опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, а також ненадано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, зареєстрованого у встановленому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Багірова Р.А. про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк