справа №176/1767/22
провадження №2/176/710/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Павловської І.А., розглянувши в місті Жовті Води, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання,-

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2022 року адвокат Мотуз Олександр Володимирович, діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з ДП «СхідГЗК» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 09 серпня 1999 року по 16 листопада 1999 року та з 01 червня 2001 року по 05 жовтня 2017 року він працював на Державному підприємстві «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах з повним робочим днем у підземних умовах. 05 жовтня 2017 року позивача звільнено з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 13 грудня 2017 року, встановлено наявність у позивача професійних захворювань:

- вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією, (L4, L5, С6, С7) вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових колінних суглобів (ПФ другого ступеня).

- нейросенсора приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Відповідно до п.16 професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий термін праці під впливом шкідливих виробничіх факторів обумовлених технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК».

Згідно п. 17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворюванняє: вібрація загальна 108 дБ; шум 94 дБА.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10 січня 2018 року серія 12 ААА № 011408 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності нарівні 60 %.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10 січня 2018 року серія 12 ААА № 621005 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 січня 2019 року серія 12 ААА № 011930 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60 %.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 січня 2019 року серія 12 ААБ № 173269 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 06 січня 2021 року серія 12 ААА № 085966 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60 %.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 06 січня 2021 року серія 12 ААБ № 574046 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності.

Згідно з медичним висновком від 21 листопада 2017 року позивача, діагнози професійних захворювань встановлені на підставі скарг на біль в шийному і п/кр від. хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий та з харкотинням, головний біль, запаморочення, зниження слуху.

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності в відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових почуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього професійного захворювання.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року по справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач та відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлені належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подали.

11 жовтня 2022 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від ДП "Схід ГЗК" надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП "СхідГЗК" просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що дійсно, ОСОБА_1 працював на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК» за професіями: слюсар черговий та з ремонту устаткування, учень гірника підземного, машиніст електровоза підземний.

Наказом від 05.10.2017 року №863 о/с ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботві внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідач вказує на те, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. На підтвердження законності позовних вимог посилається на довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 10.01.2018, в якій визначено, що позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Разом з тим, позивач 26.12.2017 року звернувся до ДП «СхідГЗК» із заявою про виплату йому одноразової грошової виплати як відшкодування моральної шкоди за отримані професійні захворювання, які оцінив у 5000 грн, тобто погодив розмір відшкодування моральної шкоди за отримані професійні захворювання. У своїй заяві позивач також просить здійснити утримання визначених законодавством податків та зборів з сум моральної шкоди, що відшкодовується підприємством.

27.12.2017 року, враховуючи заяву ОСОБА_1 від 26.12.2017 про виплату одноразової грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням, отриманим за час роботи на ДП «СхідГЗК» Смолінська шахта, між позивачем та відповідачем укладено договір №18/174 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до платіжного доручення позивачу ОСОБА_1 сплачено 4025,00 грн., з урахуванням сплачених ДП «СхідГЗК» податків у відшкодування моральної шкоди, заподіяної профзахворюванням на підставі договору

За ст.1168 Цивільного кодексу України також визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідач зазначає, що відповідно до частини 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 погодився на сплату йому одноразово у відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на ДП «СхідГЗК» у сумі 5000,00 грн., про що укладено договір про відшкодування шкоди, отримав таку виплату одноразово з урахуванням сплати відповідачем ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням, що в силу ч.5 ст.23 ЦК України позбавляє позивача права повторно звертатися за відшкодуванням моральної шкоди.

Враховуючи вищезазначене, ДП «Схід ГЗК» просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я відмовити у повному обсязі.

12 жовтня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій він просить задовольнити позов в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що під час укладення договору про відшкодування моральної шкоди від 27 грудня 2017 року, сторонам не було відомо, що внаслідок отриманих професійних захворювань позивач втрачає працездатність на 60% та йому встановлюється третя группа інвалідності.

Наголошує, що на момент укладення договору про відшкодування моральної шкоди позивачу втрати працездатності встановлено не було, а отже спірні правовідносини ще не виникли, оскільки основним аргументом позивача в цій справі є саме моральна шкода через втрату працездатності внаслідок професійних захворювань. За таких обставин сторони не могли визначити порядок відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував його доводів, обгрунтованих заперечень проти позову не надав, у зв`язку з чим сторона позивача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача ОСОБА_1 , вбачається, що у період з 09 серпня 1999 року по 16 листопада 1999 року та з 01 червня 2001 року по 05 жовтня 2017 року він працював на Державному підприємстві «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах з повним робочим днем у підземних умовах.Наказом від 05.10.2017 року №863 о/с ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України.

Актом розслідування причин виникнення професійного захворювання від 13 грудня 2017 року, затвердженим управлінням Держпраці у Кіровоградській області форми П-4 встановлено, що причиною професійного захворювання у ОСОБА_1 є: вібрація загальна 108 дБ; шум 94 дБА.

Довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 10 січня 2018 року серія 12 ААА № 011408 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60 %.

Довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 10 січня 2018 року серія 12 ААА № 621005 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 січня 2019 року серія 12 ААА № 011930 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60 %.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 січня 2019 року серія 12 ААБ № 173269 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 06 січня 2021 року серія 12 ААА № 085966 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60 %.

Довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 06 січня 2021 року серія 12 ААБ № 574046 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності.

Як вбачається із медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність професійного захворювання, підтверджується діагнози професійних захворювань позивача, а саме: вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією, (L4, L5, С6, С7) вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових колінних суглобів (ПФ другого ступеня).

Нейросенсора приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що у зв`язку з хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки. Через незабезпечення відповідачем належних умов праці і отримання ним професійного захворювання він потребує постійного лікування, не має можливості відновити здоров`я, проходить постійні медогляди та обстеження, відновлювальні процедури, його часто турбує фізичний біль, що ускладнює йому рух та можливість пересування.

27 грудня 2017 р. між Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 укладено договір про відшкодування моральної шкоди № 18/174. Відповідно до зазначеного договору, на підставі заяви ОСОБА_1 від 26.12.2017 року про відшкодування моральної шкоди, сторони узгодили виплату ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого ним професійного захворювання у розмірі 5000,00 грн. Сторони узгодили, з чим погодився позивач, що ДП «СхідГЗК» сплачує ОСОБА_1 одноразово у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання 5000,00 грн. Сторони дійшли згоди, що ОСОБА_1 відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум як відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, а також можливо встановлених профзахворювань у майбутньому, пов`язаних із роботою на ДП «СхідГЗК». ДП «СхідГЗК» зобов`язується сплатити на користь ОСОБА_1 5000,00 грн., як відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманих профзахворювань, за наданими банківськими реквізитами. Сторони домовились, що ДП «Схід ГЗК» на прохання заявника здійснює утримання визначених законодавством податків та зборів з суми моральної шкоди, що виплачується підприємством.

Позивач ОСОБА_1 погодився на такі умови договору, підписав договір, зазначив, що у майбутньому претензій до ДП «СхідГЗК» щодо відшкодування йому моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням не матиме.

Відповідно до копії платіжного доручення, яке знаходиться в матеріалах справи, позивачу ОСОБА_1 сплачено 4025,00 грн., з урахуванням сплачених ДП «СхідГЗК» податків і зборів у відшкодування моральної шкоди заподіяної профзахворюванням на підставі договору.

У своїй письмовій заяві від 26.12.2017 року, адресованій ДП «СхідГЗК», ОСОБА_1 просить розглянути можливість виплатити йому одноразову грошову виплату як відшкодування моральної шкоди за отримані професійні захворювання, яку оцінює у 5000,00 грн.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 погодився на сплату йому одноразово у відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на ДП «СхідГЗК» у сумі 5000,00 грн., про що укладено договір про відшкодування шкоди. Отримав таку виплату одноразово, з урахуванням сплати відповідачем ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням. ОСОБА_1 у договорі зазначив, що відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум з ДП «СхідГЗК» по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням.

Таким чином, позивач скористався правом на одноразове відшкодуванню моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням.

Тому суд бере до уваги доводи відповідача, які належним чином обґрунтовані доказами.

Доводи позивача про те, що договір про відшкодування моральної шкоди від 27.12.2017 року між ним та ДП "СхідГЗК" був укладений раніше, ніж позивачу було встановлено довідкою МСЕК втрату професійної працездатності, не приймаються судом до уваги, оскільки Медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» було встановлено професійний характер захворювання 21.11.2017 року.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом).

Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17.

Позивачем не спростовані доводи відповідача, викладені у відзиві на позов.

За вищевказаних обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити. Судові витрати слід залишити за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 23, 1167-1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 4, 10, 12, 13,19, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК, України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА