КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №379/423/21 Головуючий у 1 інстанції: Зінкін В.І.
провадження №22-ц/824/6723/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У травні 2021 позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 14 557 грн 80 коп. за кредитним договором б/н від 25.05.2012 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 25.05.2012 року.

Вказував, що позичальник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначав, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .

Позивачем 09.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Таращанської районної державної нотаріальної контори, та 07.07.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Також, 19 січня 2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором від 25.05.2012 року становить 14 557 грн 80 коп.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Скарга обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник - ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.07.2019 року.

Вважає, що виходячи з наведеного спадкоємці позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк від 17.07.2019 року до 17.01.2020 року.

В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в анкеті-заяві в розділі володіння нерухомістю міститься відмітка «в особистій власності». Таким чином, спадкодавець підтвердив, що він має власності нерухоме майно, однак судом не було перевірено, хто є власником будинку за адресою реєстрації спадкодавця.

Відповідач не надав доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, отже на ньому лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Крім того, позивач наголошує на тому, що надання доказів щодо складу спадщини, наявного спадкового майна, його вартісті ускладнюється тим, шо така інформація, відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат», є нотаріальною таємницею, і АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор спадкодавця, самостійно не мав можливості встановити обсяг майнових прав, шо увійшли до складуспадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд повинен був самостійно встановити дану інформацію.

Всупереч принципу змагальності, закріпленому ЦПК України, суд фактично поклав тягар доказування лише на позивача.

З урахуванням викладеного, оскаржуваним рішенням суд позбавив АТ КБ «ПриватБанк» права кредитора на поновлення своїх порушених прав, шляхом стягнення з спадкоємця, який прийняв спадщину і правомірно користується спадковим майном, коштів отриманих спадкодавцем в установі банку.

Вважає, що суд незаконно відмовив у позові банку та позбавив АТ КБ «ПриватБанк» права на поновлення своїх порушених прав за рахунок майна, одержаного у спадщину.

Суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно

ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не отримав від спадкодавця у спадщину жодного майна, не отримував свідоцтва про право на спадщину, таким чином, у нього відсутній обов`язок задовольнити вимоги позивача - кредитора померлої ОСОБА_2 .

Крім того, вказував, що позивачем не долучено до матеріалів справи доказів належності будь-якого майна спадкодавцю ОСОБА_2 .

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 25 травня 2012 року ОСОБА_2 підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку. (а.с.20).

Відповідно до виписки за договором б/н станом на 12.02.2021 року, ОСОБА_2 до липня 2019 року користувалася кредитними коштами (а.с.16-18).

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 25.05.2012 року заборгованість складає 14 557 грн 80 коп. (а.с. 13-15).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.54).

Відповідно до довідки № 1777 від 11.06.2021 року ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 від 06.02.1991 року до 17.07.2019 року (а.с.86).

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.53, 74, 87).

18.05.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Таращанської районної державної нотаріальної контори з претензією кредитора (а.с.56, 90).

13.06.2020 року Державний нотаріус Білик М.В. повідомила позивача, що на підставі претензії кредитора заведена спадкова справа, та буде повідомлено про видачу спадкоємцям боржника свідоцтва про право на спадщину. (а.с.57).

02.09.2020 року позивачем направлена на адресу відповідача лист-претензію (а.с. 58-60).

Як вбачається з копії спадкової справи, спадкоємцями не подано заяв про прийняття спадщини і свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.89-100).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначав, що відповідач не отримав від спадкодавця у спадщину жодного майна, не отримував свідоцтва про право на спадщину, а тому у нього відсутній обов`язок задовольнити вимоги позивача - кредитора померлої ОСОБА_2 .

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із частиною першою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини друга та третя статті 1281 ЦК України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті 1281 Кодексу).

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. (позиція висловлена в п. 98 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі

№ 916/617/17 03 від 03 листопада 2020 року).

Виходячи з наведеного, відповідач, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 , оскільки на момент її смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , і не подавав заяви про відмову від спадщини.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 557 грн 80 коп.

Також, в порядку ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 270 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 25 травня 2012 року, а саме, заборгованість по тілу кредиту у розмірі 14 557 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн та судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: