Справа № 275/725/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

05 липня 2022 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» про скасування рішень державного реєстратора щодо реєстрації речових прав на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Зінкевича Д.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування рішень державного реєстратора щодо реєстрації речових прав на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що позивач має право на оформлення права спадщини за заповітом від 31.07.2006 отриманого від ОСОБА_3 , водночас, не може оформити право власності на спадкове майно в зв`язку з тим, що на вказану ділянку зареєстровані речові права за іншою особою - ОСОБА_2 . На підставі викладеного позивач просив суд скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 , скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо державної реєстрації договору оренди від 05.01.2015, визнати за позивачкою право власності на спадкове майно за заповітом на земельну ділянку.

Ухвалою судді від 27.08.2021 прийнято до розгляду вказаний позов, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.12.2021 судом закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

У судові засідання 20.05.2022, 10.06.2022 05.07.2022 позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Зінкевич Д.В. не з`явились, причини неявки суду не повідомили, повідомлялись про дати та часи судових засідань за зазначеною ними адресою проживання поштовим зв`язком, зазначеними в позові електронними адресами шляхом отримання судових повісток у електронному вигляді та номерами телефонів шляхом отримання СМС повідомлень.

У судове засідання 05.07.2022 відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про дату та час розгляду справи належним чином за зазначеною в позовній заяві адресою проживання та номером телефону шляхом отримання СМС повідомлень, в заяві від 30.11.2021 просив справу розглядати без його участі.

У судове засідання 05.07.2022 представник третьої особи повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, повідомлялись належним чином, в заяві від 25.01.2022 просили розгляд справи здійснювати без участі представника ТОВ «Аграрні системні технології».

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду з наступних підстав.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Відповідно до вимог частини 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд, зважаючи на вимоги частини 4 ст. 10 ЦПК України, враховує прецедентне рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, у якому ЄСПЛ дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Суд зазначає, що передбачене частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07.07.1989).

Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» наголосив на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, судом в ході тривалого перебування справи у провадженні вживалися всі належні заходи по повідомленню позивача та представника позивача про місце і час розгляду справи, судові засідання неодноразово відкладалися через неявку сторін.

Зокрема, судові повістки про виклики в судове засідання на 20.05.2022 та 10.06.2022 ОСОБА_1 та Зінкевича Д.В. були доставлені СМС повідомленням (а.с. 239-240), та електронними листами на електронні адреси зазначені в позовній заяві - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також через систему «Електронний суд» у якій зареєстрований представник позивача адвокат Зінкевич Д.В. (а.с. 224, 242, 244).

Судові повістки про виклики в судове засідання на 05.07.2022 ОСОБА_1 та Зінкевича Д.В. були завчасно доставлені СМС повідомленнями, електронними листами на електронні адреси зазначені в позовній заяві ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також через систему «Електронний суд» у якій зареєстрований представник позивача Зінкевич Д.В .

Також судові повістки на 30.06.2022 та 05.07.2022, які були надіслані на адресу позивачки, повернуті до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Отже, враховуючи повідомлення позивачки та її представника за самостійно повідомленою та зареєстрованою адресою проживання та електронної пошти на підставі положень ч. 8 ст. 128, 14 ЦПК України суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Зінкевич Д.В. були належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи на 20.05.2022, 10.06.2022 05.07.2022, тобто втретє не з`явилася до суду на судовий розгляд справи за своїм позовом.

При цьому жодних заяв, клопотань від позивача чи представнкиа до суду не надходило.

Згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ч. 3 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз норм, вказаних у ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає підстави стверджувати, що повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Крім того, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Згідно позиції Верховного Суду (ВС/КЦС у справі № 465/6555/16-ц від 28.10.2021) на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами. Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Крім того, у даній Постанові зазначено, що суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Отже, повторна неявка позивача, явка якого визнана судом обов`язковою, є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2018 у справі №553/3688/16-ц, від 22.05.2019 у справі №310/12817/13, від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21) та від 28.10.2021 справа № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), за змістом яких закон надає право суду залишати позов без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання незалежно від причин його неявки, наявності чи відсутності поважних причин для такого, якщо він був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи.

Як зазначено вище, позивачка та представник позивачки в судові засідання 20.05.2022, 10.06.2022 05.07.2022 не з`явилися, належним чином повідомлялися про розгляд справи за всіма повідомленими ними засобами зв`язку, причини неявки суду не повідомляли, з заявами про розгляд справи за їх відсутності до суду не зверталися.

З огляду на викладене, суд не знаходить правових підстав для чергового відкладення судового засідання, оскільки, на переконання суду, це призведе до безпідставного затягування розгляду справи, а, відтак, до порушення розумних строків її розгляду.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та беручи до уваги те, що позивачка та її представник повторно (втретє) не з`явилася у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення, не зверталися з заявам ипро розгляд справи без їх участі, а також з огляду на предмет спору та обставини, викладені у позовній заяві, за яких їх неявка перешкоджає розгляду справи, суд доходить переконання, що позов слід залишити без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Заяв про розподіл судових витрат не надійшло.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 44,182, 183, 223, 257 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» про скасування рішень державного реєстратора щодо реєстрації речових прав на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Миколайчук П. В.