Справа № 404/6614/22
Номер провадження 2-о/404/250/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року місто Кропивницький

Суддя Кіровського районного су ду міста Кіровограда Людмила Дмитріївна Кулінка, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про встановлення факту місця постійного проживання спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою під назвою «позовна заява» про встановлення фактів, що мають юридичне значення: встановлення факту постійного місця проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_3 з 16.09.2014 року і до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення факту, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_3 .

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема в ухвалі запропоновано подати до суду належним чином оформлену заяву в порядку окремого провадження; вказати виклад обставин необхідності встановлення факту місця постійного проживання спадкодавця, при цьому надавши відповідні докази на підтвердження вказаних обставин; зазначити учасників справи у відповідності до вимог частини третьої статті 42 Цивільного процесуального кодексу України, з обґрунтуванням чому саме ці особи повинні приймати участь у справі; подані до заяви всі копії документів (письмових доказів) належним чином засвідчити; подати до суду постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 грудня 2022 року заявником подано заяву (вх. № 36809 від 15.12.2022 року), якою недоліки вказані в ухвалі судді не усунуто. Заявник зазначає, що статті 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України встановлює вимоги до позовної заяви та доданих до них документів позовне провадження. В той же час, стаття 318 Цивільного процесуального кодексу України встановлює вимоги до заяви пров становлення фактів, що мають юридичне значення окреме провадження. Таким чином, неможливо об`єднати в одній заяві або позовній заяві різні процесуальні норми.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частини третя стаття 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Постановою № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зокрема пунктом 3 роз`яснено, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України (1502-06), так і вимогам щодо її змісту, передбаченим статтею 274 Цивільного процесуального кодексу України (1502-06 ). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до статті 139 Цивільного процесуального кодексу України (1502-06) постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

В свою чергу вимоги до форми і змісту позовної заяви, заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлені статтями 175 і 177, 318 Цивільного процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною п`ятої статті 177 Цивільного процесуального кодексу встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів.

Статтею 318 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Проте заявником в порушення вищевказаних вимог, в заяві про встановлення факту місця постійного проживання спадкодавця не зазначено, які саме виникли перешкоди у заявника, що стали підставою звернення до суду з відповідною заявою, відсутні докази які б підтверджували наявність перешкод заявнику у прийнятті спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 42 Цивільного процесуального кодексу України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

За роз`ясненнями, які містяться в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Заінтересованими особами є особи, які беруть участь у справі та які мають юридичну заінтересованість. Це коло визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки.

Однак, заявник у заяві про встановлення факту місця постійного проживання спадкодавця зазначила сторони як «позивач» та «відповідач», що прямо суперечить частині третій статті 42 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, заявником не наведено жодних обґрунтувань, чому саме ОСОБА_2 має бути заінтересованою особою «відповідач», та не вказано яке саме відношення зазначена особа має до цієї справи.

Також, в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування" роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Проте заявником в порушення вищевказаних вимог до заяви про встановлення факту місця постійного проживання спадкодавця, не додано постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

При цьому суд звертає увагу заявника, що саме заявником і об`єднано у заяві під назвою «позовна заява» позовне та окреме провадження, що є порушенням цивільного процесуального законодавства. Оскільки подана заява під назвою «позовна заява», при цьому прохальна частина викладена таким чином, за яким розгляд даних категорій справ проводиться за правилами окремого провадження. В прохальній частині відсутні позовні вимоги.

Про зазначені недоліки заявнику наголошувалось в ухвалі судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 грудня 2022 року.

Згідно з частиною третьою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За таких обставин і враховуючи те, що заявником у зазначений судом строк вказані недоліки заяви лишились не усунуті, тому на підставі статті 185 Цивільного процесуального кодексу України її слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Також вважаю за необхідне зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства («Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть прави буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine (50966/99, 14 жовтня 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплати судових витрат, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 6 частини четвертої статті 185, статті 294, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про встановлення факту місця постійного проживання спадкодавця, вважати не поданною і повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 19.12.2022 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка