Справа № 331/621/22
Провадження № 2/331/1035/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря - Приходько Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

В обґрунтування позову зазначила, що працює на посаді водія трамваю (на міських пасажирських маршрутах) трамвайного депо № 1 у Запорізькому комунальному підприємстві міського електротранспорту «Запоріжелектротранс». Наказом відповідача від 31.01.2022 № 46/к/тр її відсторонено від роботи з 01.02.2022 р. без збереження заробітної плати до усунення причин, що зумовили відсторонення, без збереження заробітної плати зі збереженням робочого місця. Підставою відсторонення від роботи є ненадання документа про наявність профілактичного щеплення проти COVID-19. Вважає вказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжжяелектротранс» від 31.01.2022 № 46/к/тр про відсторонення від роботи ОСОБА_1 .

Ухвалою від 08.02.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін.

23.03.2022 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначає, що сторони даного спору перебувають у трудових відносинах. Наказом генерального директора підприємства «Запоріжжяелектротранс» № 46/к/тр від 31.01.2022 р. ОСОБА_1 , водія трамваю (на міських маршрутах) трамвайного депо № 1 було відсторонено від роботи з 01.02.2022 року без збереження заробітної плати зі збереженням робочого місця, з яким вона була ознайомлена під особистий підпис. У зв`язку із включенням працівників комунальних підприємств до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, 18.01.2022 р. позивачу було вручено повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 і запропоновано до 31.01.2022 р. надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення або довідку про абсолютні протипоказання. Також в повідомленні роз`яснено, що у випадку ненадання зазначених документів, позивача буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати та роз`яснено правові наслідки такого відсторонення. 01.02.2022 р. позивач подала заяву на ім`я генерального директора, в якій повідомила про те, що вона утримується від щеплення. Позивач не надала документів, що вона має такий стан здоров`я, що є перешкодою для вакцинування. Тимчасове відсторонення працівника від виконання ним трудових обов`язків у порядку відсторонення від роботи з підстав, визначених законодавством спрямоване на попередження поширенню та розповсюдженню особливо небезпечної хвороюи COVID-19. Вважають, що наказ № 46/к/тр від 31.01.2022 р. про відсторонення від роботи водія трамваю ОСОБА_1 є законним і підстав для йог оскасування немає, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

06.06.2022 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що оскільки рішення про відсторонення невакцинованих працівників прийнято КМУ, а не ВР України та в спосіб, що не відповідає вимогам п. 1 ст. 92 Конституції України та ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», і поза межами конституційних повноважень КМУ, до спірних правовідносин не може бути застосовано положення Постанови КМУ, а спір у справі підлягає вирішенню на підставі норм статей 43, 64, 92 Конутитуції, з огляду на те, що в Україні відсутні закони, які передбачають право роботодавців відсторонювати від роботи працівників, що відмовилися від вакцинації проти COVID-19.

14.06.2022 року представником відповідача подано заперечення до відповіді на відзив, в яких зазначено, що актами юридичної сили встановлена можливість КМУ тимчасово обмежувати окремі права фізичних і юридичних осіб, в тому числі при встановленні карантину, та запроваджувати обмежувальні протиепідемічні заходи. Вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 43 Конституції України, не можна визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на працю.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнають в повному обсязі, просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.02.2015 року по теперішній час працює у Запорізькому комунальному підприємстві міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» водієм трамвая (на міських пасажирських маршрутах), що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

18.01.2022 року начальником трамвайного депо № 1 Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» було доведено ОСОБА_1 повідомлення за № 9 про надання документу, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або надання довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 р. № 595.

21.01.2022 року комісією з працівників трамвайного депо № 1 Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» складений акт про відмову ОСОБА_1 надати документ, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 р. № 595.

Відповідно до наказу генерального директора Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» № 46/к/тр від 31.01.2022 року, виданого на підставі статті 46 КЗпП України, п. 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запроваджування обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-Co V-2» (зі змінами) та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30.11.2021 № 2664 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», зареєстрованого у Міністерстві юстиції 16.12.2021 за № 1624/37246, який набрав чинності 31.01.2022, Розпорядження Міського голови від 24.01.2022 № 19р, ОСОБА_1 , водія трамвая (на міських пасажирських маршрутах) трамвайного депо № 1, відсторонено від роботи з 01.02.2022 р. на період до усунення причин, що зумовили відсторонення, без збереження заробітної плати зі збереженням робочого місця. З наказом позивач ознайомлена 01.02.2022 р., про що свідчить її підпис.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Вільний вибір передбачає різноманітність умов праці, проте сталими (обов`язковими) є гарантії захисту працівника від незаконного звільнення за будь-яких умов праці. Незалежно від підстав виникнення трудових правовідносин держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації трудових правовідносин на рівні закону, а відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод працівника. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (абзаци перший і п`ятий підпункту 2.2 пункту 2, абзац дванадцятий пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

При цьому, у ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» чітко визначено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом. Тобто відмова цих працівників від обов`язкових профілактичних щеплень має відбутись саме у такому порядку, який встановлений законом.

Отже, із змісту ст.12 цього Закону вбачається, що відсторонюються від виконання робіт працівники у разі, коли вони від обов`язкових профілактичних щеплень відмовилися або ухилилися саме у порядку, встановленому законом.

Організацію і проведення профілактичних щеплень врегульовано Положенням про організацію і проведення профілактичних щеплень, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України 16 вересня 2011 року №595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11 серпня 2014 №551).

Згідно з цим Положенням встановлено, що організація діяльності щодо проведення щеплень покладається на керівника закладу охорони здоров`я (далі - ЗОЗ) або на фізичну особу - підприємця, яка одержала ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики (далі - ФОП), в установленому законодавством порядку. Профілактичні щеплення здійснюються в пунктах щеплень, які можуть бути постійними або тимчасовими. Щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року №595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року №551), та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Відповідальним за проведення профілактичних щеплень є керівник ЗОЗ або ФОП. Порядок проведення профілактичних щеплень визначається наказом з чітким визначенням відповідальних осіб і функціональних обов`язків медичних працівників, які братимуть участь у їх проведенні. Обсяги профілактичних щеплень узгоджуються із Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у липні - серпні кожного року. Для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, фельдшер, молодший спеціаліст з медичною освітою: в усній або письмовій формі запрошують до ЗОЗ або до місця надання медичних послуг ФОП осіб, які підлягають щепленню (при щепленні неповнолітніх запрошують також батьків або інших законних представників, що їх замінюють), у день, визначений для проведення щеплень. Медичний огляд перед щепленням є обов`язковим. При виявленні негативних змін у стані здоров`я особи призначається додаткове медичне обстеження згідно з чинними протоколами надання медичної допомоги особам відповідно до медичних показань. У медичній документації здійснюється відповідний запис лікаря про дозвіл на проведення щеплення та вкладається форма № 063-2/о.

Профілактичні щеплення мають проводитися лише у пунктах щеплення.

Пунктом 17 Положення чітко встановлено, що факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою № 063-2/о, підписується як громадянином (при щепленні неповнолітніх - батьками або іншими законними представниками, які їх замінюють), так і медичним працівником.

Згідно з п.18 Положення, у кожному пункті щеплень повинні бути інструкції із застосування всіх медичних імунобіологічних препаратів, що використовуються для проведення щеплень (у тому числі тих, які не входять до переліку обов`язкових), протоколи надання медичної допомоги при невідкладних станах відповідно до чинних нормативів, підготовлені набори лікарських засобів та вироби медичного призначення для надання медичної допомоги при невідкладних станах, а також аптечки для надання термінової медичної допомоги медичним працівникам та технічному персоналу.

З вищезазначеного вбачається, що обов`язковому медичному щепленню особи передує її медичний огляд перед щепленням, що є обов`язковим.

Окрім того, для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, фельдшер, молодший спеціаліст з медичною освітою: в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг, осіб, які підлягають щепленню (при щепленні неповнолітніх запрошують також батьків або інших законних представників, що їх замінюють), у день, визначений для проведення щеплень.

Крім того, про проведене щеплення робиться запис у відповідній документації, а факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою №063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником.

Отже, законодавством визначено порядок проведення профілактичних щеплень, а також передбачено порядок, згідно з яким встановлюється та оформлюється документально факт відмови особи від проведення щеплення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 (з подальшими змінами і доповненнями станом на дату прийняття оспорюваного наказу) встановлено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року на території України діє карантин, продовжити дію карантину.

Пунктом 41-6 указаної постанови визначено керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153 (далі перелік); 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонення працівника від роботи - один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Відповідно до статті 10 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Вказані вище нормативні акти неконституційними, нечинними чи незаконними на час вирішення спору в передбаченому законодавством порядку не визнавалися, а в даному спорі загальний місцевий суд не може вирішувати питання неконституційності законів України та протиправності рішень Кабінету Міністрів України і наказу Міністерства охорони здоров`я України, що стали підставою для відсторонення позивача від роботи.

Так, розглядаючи цю справу, суд зазначає, що обов`язковість щеплень є втручанням у право на повагу до приватного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Між тим, такі втручання цілком припустимі.

Для визначення законності таких втручань Європейський суд з прав людини вказує на те, що «аби визначити, що це втручання потягнуло за собою порушення статті 8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті, тобто встановити, чи є втручання виправданим «відповідно до закону» і чи має воно наметі законні цілі, і чи були вони «виправданими в демократичному суспільстві».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює водієм трамвая (на міських пасажирських маршрутах) трамвайного депо № 1 Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» специфікою роботи якої є перевезення численної кількості пасажирів за заданим маршрутом.

Так, зважаючи на обстановку в країні, у зв`язку з поширенням захворювання COVID-19, кількості летальних випадків за результатами перенесеної хвороби, Міністерством охорони здоров`я, як головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб власним наказом було затверджено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

30 листопада 2021 року наказом Міністерства охорони здоров`я України №2664 внесено та затверджено зміни до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, доповнено вищевказаний перелік новими пунктами 7-9 такого змісту: «7. Органів місцевого самоврядування; 8. Закладів охорони здоров`я державної та комунальної форми власності; 9. Комунальних підприємств, установ та організацій».

Вказані зміни набрали законної сили 31 січня 2022 року, тобто були чинними на момент винесення спірного наказу про відсторонення позивача.

Отже, Міністерством охорони здоров`я, враховуючи ризики розповсюдження хвороби у місцях найбільшого скупчення людей, враховуючи необхідність запобігання захворюваності серед незахищених та уразливих верств населення, було встановлено, обов`язковість проведення профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 у разі продовження здійснення своєї трудової діяльності.

Зважаючи на вказані обставини, 18.01.2022 року начальником трамвайного депо № 1 Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» складено повідомлення № 9 «Про необхідність здійснити обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 працівників підприємства «Запоріжелектротранс»», в якому підстави необхідності його проведення та наслідки відмови у його проведенні, зазначено перелік документів, який може бути наданий на підтвердження вакцинації або наявності протипоказань для її проведення. Зазначено строки на надання визначених у повідомлені документів та наслідки невиконання їх ненадання та ігнорування визначеного законодавством обов`язку.

Позивач була ознайомлена із відповідним повідомленням, про що свідчить її підпис.

Як слідує зі змісту позовної заяви та наданих суду доказів, ОСОБА_1 щеплення не отримувала, доказів про наявність у неї абсолютних протипоказань до проведення щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 до суду не надано.

Отже, відсторонення ОСОБА_1 від роботи ґрунтується на вимогах закону, здійснено в спосіб, передбачений законом та за існування правових та фактичних підстав.

Посилання позивача на те, що статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не передбачено жодних посилань на обов`язкову вакцинацію від гострої респіраторної вірусної інфекції COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суд вважає необґрунтованими, оскільки частина друга цієї ж статті встановлює, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб, якою є в тому числі гостра респіраторна вірусна інфекція COVID-19.

Статтею 46 КЗпП України передбачено можливість відсторонення працівників від роботи в інших випадках, передбачених законодавством. Саме такий випадок і передбачений частиною другою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до якої у разі ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт, що, на думку суду, має місце в даному випадку.

Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України не містить норм щодо примусової вакцинації, однак у разі відмови чи ухилення від обов`язкової вакцинації дозволяє відсторонювати таких працівників без виплати заробітної плати.

Слід визначити, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про відсторонення працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.04.2020 у справі № 761/12073/18.

Також слід зазначити, що відсторонення від роботи має наслідком втрату заробітної плати, однак у даній справі це було прямим наслідком свідомого рішення позивача відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я.

У спірних правовідносинах суд не вбачає порушення права позивача на працю, визначеного статтею 43 Конституції України, оскільки за позивачем зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений. Обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людей.

Верховний Суд у постанові від 10.03.2021 у справі № 331/5291/19 зазначив: «вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим».

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач з метою забезпечення безпеки інших оточуючих осіб, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та статті 46 КЗпП України правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення від роботи позивача.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу від 31.01.2022 № 46/к/тр про відсторонення від роботи ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька