КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року

м. Київ

справа № 359/6676/21

провадження № 22-ц/824/6517/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Желепи О.В., Шкоріної О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - товариство з обмеженою відповідальністю «Тікетс.Юей», товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року у складі судді Комаревцевої Л.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тікетс.Юей», товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про стягнення компенсації вартості авіаквитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У мотивування вимог посилався на те, що 04 лютого 2020 року через оператора продажу квитків Tickets.ua було придбано авіаквитки:

Квиток №7221435, Document,FM978441, Passenger - MRS Krupnova Liubov, Flight PQ 731 economy (L), Departure - 24.03.2020 12:00 Kyiv (UA) Borispol, Arrival - 24.03.2020 15:00 Alicante (ES) Alicante.

Квиток №7221438, Document,FM978441, Passenger - MRS Krupnova Liubov Flight PQ 732 economy (L), Departure - 29.03.2020 15:45 Alicante (ES) Alicante, Arrivel - 29.03.2020 20:45 Kyiv (UA) Borispol.

Квиток №7221436, Document,FK663657, Passenger MRS Krupnova Anastasiia, Flight PQ-731 economi (L), Departure - 24.03.2020 12:00 Kyiv (UA) Borispol Arrival - 24.03.2020 15:00 Alicante ES Alicante.

Квиток № НОМЕР_1 , Document №FK663657, Passenger MRS Krupnova Liubov, Flight PQ-732 economi (L), Departure - 29.03.2020 15:45 Alicante ES Alicante Arrival 29.03.2020 20:45 Kyiv (UA) Borispol.

Квиток №7221434 Document №FM983368, Passenger - MR Krupnov Oleksanr, Flight PQ -731 economy (L) Departure - 24.03.2020 12:00 Kyiv (UA) Borispol, Arrival - 24.03.2020 15:00 Alicante ES Alicante. BG. Додатковий багаж,bagg_23.

Квиток №7221437 Document №FM983368, Passenger - MR Krupnov Oleksanr, Flight PQ -732 economy (L) Departure - 29.03.2020 20:45 Kyiv (UA) Borispol.

Вартість авіаквитків та послугу додаткового багажу урозмірі 17 188 грн позивач сплатив на рахунок позивача у АТ КБ «Приват банк».

Рейси 24 березня 2020 року та 29 березня 2020 року не відбулись через карантинні обмеження на міжнародному рівні (COVID-19) та відсутність можливості на виїзд/в`їзд громадян України до Іспанії.

Позивач указав про те, що звертався з претензіями про повернення коштів до ТОВ «Авіакомпанія Скайап» та до ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ».

23 березня 2021 року ТОВ «Авіакомпанія Скайап» повідомила про те, що грошові кошти згідно бронювань було повернуто агенту з продажу ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ».

11 травня 2021 року у відповідь на електронний лист ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» було надіслано скановані копії запитуваних документів, 08червня 2021року пакет документів було надіслано через АТ «Укрпошту», але повернення коштів не було здійснено.

На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап»- адвоката Сьомочкіної О.С. про ухвалення додаткового рішення - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» витрати на правничу допомогу у розмірі 8 525 грн.

Не погоджуючись з указаними рішенням суду та додатковим рішенням, представники позивача ОСОБА_1 07 лютого 2022 року та 22 лютого 2022 року звернулися з апеляційною скаргою та доповненням до неї, відповідно, в яких просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн та 25 000 грн витрат на правову допомогу і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення в цій частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує, що відмова суду у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу не мотивована судом, що є порушенням ст. 263 ЦПК України.

Зазначає, що повернення коштів відповідачем відбулося після подачі позову до суду, проте, адвокату позивача довелося писати претензії, скарги, направляти адвокатські запити, що в цілому є наданням правової допомоги, розмір якої має бути стягнутий судом з відповідача.

Також просив скасувати додаткове рішення, яким стягнуто витрати на правову допомогу з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» у розмірі 8 525 грн.

Зазначає, що з тексту договору про надання правової допомоги не вбачається, що він укладений для участі в даній справі за позовом ОСОБА_1 і що АО «Монтіс» уповноважено представляти інтереси відповідача.

Вказує, що представник відповідача ОСОБА_3 18 січня 2022 року у судовому засіданні не приймала участь, а з огляду на ордер, суд не мав права допустити адвоката до участі у справі.

14 квітня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від директора ТОВ «Тікетс.Юей» Інгульського А.В.. в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених рішення та додаткового рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року оскаржується в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди та судових витрат, тому в іншій частині судом не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідачем повернуто у повному обсязі кошти позивачу, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що позивачем було сплачено за квитки та послугу додаткового багажу кошти в розмірі 17188 грн. на рахунок позивача у АТ КБ «Приват банк»

Рейси 24 березня 2020 року та 29 березня 2020 року не відбулись через карантинні обмеження на міжнародному рівні (COVID-19) та відсутність можливості на виїзд/в`їзд громадян України до Іспанії.

Позивач вказав про те, що звертався з претензіями про повернення коштів до ТОВ «Авіакомпанія Скайап» та до ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ».

23 березня 2021 ТОВ «Авіакомпанія Скайап» повідомила про те, що грошові кошти згідно бронювань було повернуто агенту з продажу ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ».

11 травня 2021 року у відповідь на електронний лист ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» було надіслано скановані копії запитуваних документів, 08 червня 2021 року пакет документів було надіслано через АТ «Укрпошту», але повернення коштів не було здійснено.

Відповідно до скріншоту повідомлення, яке міститься на а.с. 11, позивачу повідомлено про те, що замовлення за бронюванням вартістю 17 397 грн оформлено 04 лютого 2020 року.

23 березня 2020 року ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» повідомлено позивачу про те, що його заявку було відхилено та зазначено порядок повернення коштів ( а.с. 24).

03 березня 2021 року у зв`язку з тим, що рейси не відбулись через карантинні обмеження на міжнародному рівні (COVID-19) та відсутність можливості на виїзд/в`їзд громадян України до Іспанії, позивач звернувся з претензією про повернення коштів до ТОВ «Авіакомпанія Скайап» ( а.с.13).

Згідно листа №2021/03/23 від 23 березня 2021 року ТОВ «Авіакомпанія Скайап» повідомлено про те, що претензію розглянуто та задоволено. Грошові кошти згідно бронювань X3FNKI та U22VCM повернуто агенту з продажу ( а.с. 25).

06 травня 2021 року співробітником ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ», електронна адреса: повідомлено позивачу за електронною адресою: про те, що не вдалось здійснити зворотної транзакції, зазначено про те, що документ необхідно роздрукувати, заповнити від імені покупця, поставити підпис і відправити у відсканованому або сфотографованому вигляді, долучивши копію паспорта ( а.с. 26).

11 травня 2021 року позивач надіслав супровідний лист з додатками на адресу ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» ( а.с. 31).

30 червня 2021 року адвокат Алєксєєв Д.М. звернувся до директора ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» з адвокатським запитом щодо повернення коштів позивачу ( а.с. 42-43).

02 вересня 2021 року відповідно до платіжного доручення №3164 ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» перераховано позивачу 16 485 грн, а згідно з платіжним дорученням №3832 від 05 жовтня 2021 року перераховано позивачу 1 312 грн (а.с. 67).

Відповідно до п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як установлено судом і не заперечувалось сторонами, кошти позивачу були повернуті у повному обсязі з деяким затриманням у часі, враховуючи об`єктивні фактори, які склалися на час спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд вірно виходив з відсутності підстав для відшкодування такої шкоди, оскільки не встановлено протиправності поведінки з боку ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» по відношенню до позивача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини відповідача в її заподіянні.

Як зазначалося вище, зобов`язання ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» були виконані у повному обсязі, послуги бронювання та придбання квитків і страховки позивачу були надані.

Неможливість скористатися послугами повітряного перевезення через карантинні обмеження пов`язані з Covid19 та, як наслідок, з відміною відповідачем ТОВ «Авіакомпанія Скайап» авіаперевезень. Більше того, кошти за придбані квитки товариством повернуті позивачеві у повному обсязі.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія доходить висновку, що судом не встановлено порушення прав позивача, а тому суд вірно виходив з того, що підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди відсутні.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову було відмовлено, підстави покладати судові витрати на відповідача відсутні.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта в тій частині, що адвокатом відпрацьовано певний обсяг роботи по наданню правничої допомоги, а оплата заборгованих коштів була сплачена відповідачем через місяць після подачі позову у цій справі, оскільки, як чітко регламентовано ст.141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати лише у разі задоволення позову.

Щодо оскарження додаткового рішення, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтувати наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №14-382цс19.

Дослідивши додані представником відповідача докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також квитанції, надані на підтвердження їх оплати , суд вірного висновку дійшов, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи( наданих послуг) відповідає критерію розумності та часу , витраченому адвокатом на вирішення відповідних робіт.

Отже, колегія погоджується , що витрати в розмірі 8 525 грн відповідають критерію реальності таких витрат , розумності їхнього розміру , а також не суперечать принципу розподілу таких витрат, а тому висновок суду про наявність підстав до задоволення заяви є цілком законний та обґрунтований.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновку суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду попередньої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та додаткового рішення з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.І. Шкоріна