ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 672/1141/19

Провадження № 22-ц/4820/202/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.

за участю: апелянта ОСОБА_1 , його представника адвоката Плющ Л.П., представника ПрАТ «СК «Перша» адвоката Кулабіної М.Ю., позивача ОСОБА_2 , його представника адвоката Гризовського І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року (суддя Приступа Д.І.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» в особі Хмельницького представництва (далі ПрАТ «СК «Перша») про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 3 квітня 2018 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 в м. Хмельницькому по вул. Толстого на перехресті з вул. Козацька, керуючи транспортним засобом марки «Камаз» н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з транспортним засобом позивача «Мерседес Віто» н.з. НОМЕР_2 , який стояв праворуч від нього, що спричинило механічні пошкодження транспортного засобу, чим було завдано позивачу матеріальні збитки, вартість яких становить 119139,91 грн. Крім того, усвідомленням того, що транспортний засіб пошкоджено, позивачу спричинено також моральну шкоду.

Відповідальність законного володільця джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу марки «Камаз» н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Перша», страховий поліс №АК 8388397 від 19.03.2018 року.

12 червня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд прийняв постанову по справі про адміністративне правопорушення за №686/8464/18, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП України закрив у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, однак така підстава не свідчить про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні даної ДТП.

04.08.2019 ОСОБА_2 отримав лист про відмову ПрАТ «СК «Перша» у страховому відшкодуванні з підстав відсутності в резолютивній частині постанови суду визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилаючись на зазначене, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «СК «Перша», виходячи із ліміту страхового відшкодування 99 000 грн. матеріальної шкоди, завданої йому в результаті пошкодження автомобіля; стягнути на його користь з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 20 139,91 грн. (різницю між розміром спричинених матеріальних збитків та страховою виплатою), моральну шкоду у розмірі 16 460 грн., а всього 36 600 грн. Крім того стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1 000 грн. франшизи, 1800 грн. вартість проведення товарознавчого дослідження, судовий збір у розмірі 1356 грн. та витрати на послуги адвоката у розмірі 25 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_2 99 000 грн. страхового відшкодування.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 139,91 грн. матеріальних збитків, 1 000 грн. моральної шкоди, 1 000 грн. франшизи, 1 800 грн. вартості товарознавчого дослідження.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Перша», ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 1 356 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що вимоги про стягнення з відповідачів майнової шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, а також вимоги про відшкодування суми франшизи та витрат, що понесені в зв`язку з складанням експертного висновку, є обґрунтованими.

Частково задовольняючи позов щодо відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок ДТП, їх тривалості та врахував принцип розумності і справедливості компенсації моральної шкоди, вважав за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. В решті позову відмовив за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Перша», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року в частині стягнення з ПрАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_2 99 000 грн. страхового відшкодування та судового збору скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що до числа юридично значимих дій потерпілого, необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, зокрема, подання заяви про виплату страхового відшкодування. Потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Строк на звернення з такою заявою складає один рік. Заява на виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 була подана та зареєстрована 04.07.2019 , тобто більш ніж 1 рік з моменту ДТП. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП.

Саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішенняХмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року в частині задоволення позову відносно нього скасувати, ухвалити рішення про відмову в цій частині позову в повному обсязі.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він керував автомобілем, перебуваючи в трудових відносинах з третьою особою, яка має бути належним відповідачем. Апелянт зазначає, що такими доказами є те, що ДТП сталась тоді, коли автомобіль КАМАЗ 5511 н.з. НОМЕР_3 був заповнений щебнем, який ОСОБА_1 перевозив до будівельної компанії ТОВ «СКБ» як експедитор та водій автомобіля, про що зазначено в товарно-транспортній накладній. Такі докази наявні як в матеріалах адміністративної, так і цивільної справи. Перебуваючи у стресовому стані після ДТП, ОСОБА_1 запису у протоколі про нього як безробітного не помітив. Шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що керував автомобілем, який перебуває у трудових відносинах з підприємством, а тому така шкода відшкодовується саме підприємством, а не безпосередньо винним водієм.

Щодо протоколу в адміністративній справі, який є актом обвинувачення, то зазначені в ньому факти підлягали перевірці судом першої інстанції, адже протокол складено з суттєвими порушеннями, які унеможливили розгляд адміністративної справи судом, через що суд чотири рази направляв адміністративні матеріали на доопрацювання, але недоліки усунуті не були.

Таким чином, матеріалами адміністративної справи, на думку ОСОБА_1 , його вина не встановлена.

Крім того, судом не враховано, що вартість відновлювального ремонту 293 825,64 грн., що більше ринкової вартості 134 300 грн., відтак, відновлення транспортного засобу економічно недоцільне.

Суд взяв за доказ попередній оціночний звіт спеціаліста, в якому зазначається лише про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, тоді як реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

У зв`язку з необґрунтованістю позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, не підлягає задоволенню і вимога про відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

У відзиві зазначено, що заява до ПрАТ «СК «Перша» про виплату страхового відшкодування позивачем подана 05 квітня 2018 року у день відкриття рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Про страховий випадок ним повідомлено вчасно. Натомість, у бланку про страховий випадок відсутня графа, де б зазначалась дата подачі заяви, що не відповідає ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Наявність на вказаній заяві штампу №4071 від 04.07.2019 м. Київ є свідченням її реєстрації у м. Києві у головному офісі страхової компанії, а він безпосередньо звертався до її філії в м.Хмельницькому.

У листі-відмові у страховій виплаті посилань на таку підставу як пропуск річного строку подачі заяви немає.

Безпідставними позивач вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведення його вини в ДТП, яка сталася 03 квітня 2018 року, оскільки закриття адміністративного провадження за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою підставою.

Доказів перебування у трудових відносинах з третіми особами відповідач ОСОБА_1 не надав суду. Надана суду товарно-транспортна накладна не є належним доказом перебування у його трудових відносинах з підприємством. Водночас, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Не заперечували проти доводів апеляційної скарги ПрАТ «СК «Перша».

Представник апелянта ПрАТ «СК «Перша» Кулабіна М.Ю. в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Не заперечувала проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційних скарг, просили їх відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_2 .

3 квітня 2018 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Хмельницькому по вул. Толстого на перехресті з вул. Козацька, допустив зіткнення з транспортним засобом: «Мерседес Віто» н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок вказаного ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень,

12 червня 2019 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення за №686/8464/18, за якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 38 КУпАП (а. с. 10).Згідно з даною постановою ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу здійснив зіткнення з транспортними засобами, які зупинилися праворуч від нього, що спричинило механічні пошкодження транспортним засобам, чим порушено п.п.12.1 , 13.1 Правил дорожнього руху.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2018 року, схемою з місця ДТП, поясненнями ОСОБА_1 від 03 квітня 2018 року.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» згідно з полісом №АК 8388397 від 19.03.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк з 19 березня 2018 року до 18 березня 2019 року. Відповідно до цього поліса страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, розмір франшизи 1 000,00 грн.

За звітом №183/18 про оцінку транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, н.з. НОМЕР_2 від 18 червня 2018 року пошкоджений транспортний засіб «Мерседес Віто» н.з. НОМЕР_2 ., відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту складає 293825,64 грн., що більше ринкової вартості пошкодженого автомобіля на час ДТП 134300 грн., вартість матеріального збитку, становить 134 300 грн. (а. с. 12-50).

Відповідно до звіту №183/2/21, складеного 11 лютого 2021 року, ринкова вартість пошкодженого після ДТП автомобіля «Мерседес Віто» н.з. НОМЕР_2 ., складає 15160,09 грн.

За проведення експертизи ОСОБА_2 сплачено 1 000 грн., оскільки оригінал звіту та квитанції про сплату 1 000 грн. знаходиться в страховій компанії, для виготовлення його копії та подання суду він сплатив ще 300 грн. Всього витрати щодо проведення експертного дослідження складають 1 300 грн. (а. с. 45, 46).

04 квітня 2018 року ОСОБА_2 направляв СК «Перша» повідомлення про настання даного страхового випадку .

04 серпня 2019 року позивач отримав лист про відмову ПрАТ «СК «Перша» у страховому відшкодуванні з підстав відсутності в резолютивній частині постанови суду, що набрала законної сили, визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 11-11а).

Неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні нормативні приписи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц (провадження № 14-17цс19) (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження№ 14-473цс18) (пункт 83), від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) (пункт 7.43), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19) (пункт 101), від 4 грудня2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) (пункт 84),від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) (пункт 8.1)).

Зазначення позивачем конкретних приписів для обґрунтування позову не є визначальним для вирішення судом питання про те, які приписи слід застосувати, вирішуючи спір (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19), пункт 85). З`ясувавши під час розгляду справи, що позивач або інший учасник справи для обґрунтування вимог або заперечень вказує інші нормативні приписи, ніж ті, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює юридичну кваліфікацію останніх і застосовує для ухвалення рішення ті нормативні приписи, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) (пункт 7.43) та від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) (пункт 85)).

Саме суд має обов`язок здійснити юридичну кваліфікацію відносин сторін, виходячи із встановлених під час розгляду справи фактів, і визначити, який припис треба застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є спірні відносини, не є зміною підстави позову (обставин, якими обґрунтований позов) та обраного позивачем способу захисту (предмета позову) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) (пункт 86)).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить про свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» згідно з полісом №АК 8388397 від 19.03.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк з 19 березня 2018 року до 18 березня 2019 року. Відповідно до цього поліса страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн.

Отже, частка відповідальності ОСОБА_1 становить різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування - 99 000 грн.

За звітом №183/18 про оцінку транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, н.з. НОМЕР_2 від 18 червня 2018 року пошкоджений транспортний засіб «Мерседес Віто» н.з. НОМЕР_2 ., відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту складає 293825,64 грн., що більше ринкової вартості пошкодженого автомобіля на час ДТП 134300 грн.

Відповідно до звіту №183/2/21, складеного 11 лютого 2021 року, ринкова вартість пошкодженого після ДТП автомобіля «Мерседес Віто» н.з. НОМЕР_2 . складає 15160,09 грн.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21).

Отже, порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Установлено, що звітом №183/18 про оцінку транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, н.з. НОМЕР_2 від 18 червня 2018 року визначено вартість автомобіля до ДТП 134300,00 грн. За звітом №183/2/21 від 11 лютого 2021 року - вартість пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, н.з. НОМЕР_2 після ДТП на час огляду складає 15160 грн.

Враховуючи, що у ОСОБА_2 у власності та у повному розпорядженні залишився пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль, вартість якого оцінена, то відшкодуванню підлягає різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП, у сумі 119140,00 грн.

Звіти про оцінкутранспортного засобу Mercedes-Benz Vito, н.з. НОМЕР_2 від 18 червня 2018 року та від 11 лютого 2021 року колегія суддів вважає належним та допустимим доказом. Інших доказів, які б поставили під сумнів дані докази, матеріали справи не містять.

На виконання положень статті 12 ЦПК України колегією суддів учасникам по справі роз`яснювалося право на подачу клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, учасники по справі заявили про відмову від подання такого клопотання.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежних доказів по оцінці пошкодженого транспортного засобу з зазначених підстав підлягають відхиленню.

У підпункті 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається із матеріалів справи ДТП за участі застрахованого транспортного засобу сталася 03 квітня 2018 року, позивач звернувся до суду з вимогою до страховика в жовтні 2019 року, заява про страхове відшкодування СК «Перша» не містить дати її подачі, однак містить штамп вхідної кореспонденції СК «Перша», на якій зазначена дата отримання 04 липня 2019 року, вхідний №4071.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Вказані висновки підтверджуються практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 14 грудня 2021 року справа №147/66/17 ( п.132-136).

Виходячи із принципів добросовісної поведінки та спрямованість позивача на відновлення порушеного права, а саме подачу в порядку та в строки, визначені законом, повідомлення страховій компанії про даний страховий випадок, звернення його до представництва страхової компанії «Перша» в м. Хмельницькому протягом 2018 року щодо виплати страхового відшкодування, очікування ним як доказу вини ОСОБА_1 , постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, яка розглядалася судом більше року, слід дійти висновку, що строк пропущено позивачем через незалежні від нього причини, а тому ОСОБА_2 має право на відшкодування в межах страхової суми за рахунок страхової компанії «Перша» - 99000 грн.

Частка відповідальності ОСОБА_1 , яку слід стягнути на користь позивача, становить різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування у розмірі 20139,91 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відшкодування зазначеного матеріального збитку з підприємства, оскільки він на час ДТП перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «СКБ» не спростовують зазначені висновки суду, а тому підлягають відхиленню.

Надані на підтвердження своїх доводів товарно-транспортна накладна від 02 квітня 2018 року, пояснення свідка по адміністративній справі №686/3651/19 ОСОБА_5 не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 з ТОВ «СКБ» у трудових правовідносинах.Доказів наявності трудових правовідносин з третіми особами відповідач не надав. Крім того, матеріалами адміністративної справи №686/8464/18, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.04.2018 серії БД №068676 в графі «місце роботи» ОСОБА_1 значиться як безробітний, про що останній підписався власноручно.

Не може бути підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову твердження ОСОБА_1 про те, що протокол складено з суттєвими порушеннями, які унеможливили розгляд адміністративної справи судом, через що суд чотири рази направляв адмінматеріали на доопрацювання, але недоліки усунуті не були. Відповідач мав можливість скористатись правом апеляційного оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду від 12 червня 2019 року та вказати на недостовірність внесених до протоколу про адміністративне правопорушення відомостей.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що матеріалами адміністративної справи його вина не встановлена. Так, у даній цивільній справі ОСОБА_2 звернувся з позовом до страхової компанії та особи, яка вчинила ДТП. Враховуючи обставини ДТП, які встановлені у адміністративній справі, ОСОБА_1 є особою, яка винна у порушенні ПДР, внаслідок чого автомобіль позивача було пошкоджено. Закриття провадження в адміністративній справі з підстав закінчення строку накладення адміністративного стягнення, не є доказом відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні даної ДТП, та не позбавляє ОСОБА_2 права на відшкодування завданих йому збитків, спричинених внаслідок ДТП.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 цієї постанови Пленуму згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки винними діями ОСОБА_1 внаслідок пошкодження майна, позивачу була спричинена моральна шкода, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо її відшкодування в розмірі 1000 грн. Правильними є висновки суду щодо відшкодування з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 франшизи в розмірі 1000 грн. та витрат позивача на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу в розмірі 1800 грн.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову підлягає залишенню в силі, проте мотивувальна частина рішення місцевого суду підлягає зміні шляхом викладення у редакції цієї постанови.

Здійснений розподіл судом першої інстанції судового збору підлягає зміні, сплачений позивачем судовий збір за подання позову в розмірі 1356 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_2 по 678 грн. з кожного.

Оскільки апеляційним судом змінено тільки мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, підстави для перерозподілу судового збору, понесеного в суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року змінити. Мотивувальну частину рішення викласти в редакції даної постанови.

Розподіл судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області 04.09.1999, РНОКПП НОМЕР_5 ), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Городоцьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 12.03.1996 року, РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір у розмірі по 678 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 липня 2022 року.

Судді Т.О. Янчук

А.М. Костенко

О.І. Ярмолюк