Житомирський апеляційний суд
Справа №935/2116/21 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 58 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №935/2116/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Василенко Р.О.

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що він працює директором Товариства з додатковою відповідальністю «Кортекс» (яке є правонаступником в минулому Коростишівської бавовняної прядильно-ткацької фабрики).

З 2018 року відповідач ОСОБА_2 , який є учасником ТОВ Інженерно-технічний центр «Елтех» та сином інших учасників цього Товариства, поширює про позивача неправдиві, перекручені та вигадані ним дані, як про людину та керівника підприємства, яке він очолює.

Зокрема, неправдива інформація була поширена в мережі Facebook, шляхом публікації даних, що не відповідають дійсності, або були перекручені в своїй сутності та й взагалі вигадані ним. При цьому ці публікації носили явно провокаційний характер, ціллю яких було залучення до обговорення якомога більшої чисельності дописувачів та створення негативного іміджу про особу позивача. До обговорення та паплюження позивача як людини та керівника, що порушує його ділову репутацію, честь та гідність, була залучена велика кількість людей. Зазначає, що вказана відповідачем інформація не відповідає дійсності, оскільки великий вклад очолюваного ним підприємства робився в соціальну сферу міста та району, на підтримку шкіл, дитячих садків, в розвиток інфраструктури. Позивач вважає, що ОСОБА_2 не мав права називати його «старим, що викручує все на свій лад», «низька людина, яка обдурює інших», «конфлікт охопить все місто, ОСОБА_1 пообіцяв автоматні черги», «місто і так героя знає…», «Це просто ще одна риса його підленького характеру…», «…голова об`єднання Рога і копита», «знаєш, хочеться макнути головою в г…, «попри мій християнський світогляд», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але інколи руки тягнуться до 12 калібру. Шкода, що багато людей не розуміють, як важко тримати себе в рамках закону. І, інколи, єдине що втримує то ККУ…» і вважає такі вислови ОСОБА_2 образливими. Після вказаних висловів позивач пережив фізичний та моральний стрес, декілька днів він відлежувався, приймав заспокійливі ліки, не виходив на роботу, не спав ні вдень, ні вночі. При цьому поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, принизивши його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки посада керівника промислового підприємства є соціально важливою, передбачає безперервний процес виховання людей та взаємодії. Позивач також стверджує, що відповідач своїми діями крім моральної шкоди завдав шкоди здоров`ю, зокрема, серйозні серцеві напади, шлункові спазми, підвищений артеріальний тиск, в нього діагностовано ішемічну хворобу серця, хронічну та гостру серцеву недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз 1 ступеня, антено-невротичний синдром тощо.

З урахуванням вищевикладеного просить визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію поширену в соціальній мережі Facebook починаючи з 31.07.2018 року, а саме:

- «у 2011 році між нами ТОВ «ІТЦ ЕЛТЕХ», директор ОСОБА_3 та, тоді ПАТ «Кортекс», директор ОСОБА_1 на прохання останнього було укладено безстроковий та безоплатний договір на право проходу/проїзду та обслуговування газогону. Мотивуючись добрими відносинами з нами, директор ПАТ «Кортекс» гарантував своїм орендаторам і новим власникам, нашу земельну ділянку…»

- «гарант безкоштовного проїзду по чужій землі Бродецький. Боже збав вас всіх від такого «друга».

- «сьогодні має бути земельна комісія. Будуть на території розглядати питання встановлення на підприємстві високого забору, встановлення воріт, що закрили проїзд по приватній території, встановлення тимчасових споруд на приватній території без письмового погодження ОСОБА_1 (як же ж так він же 50 років був директором, а тут без його відома хтось щось робить і йому не кланяється)»

- «старим, що викручує все на свій лад…»

- «…. Маю бажання показати привселюдно (автор) наскільки низька людина, як обдурює інших….»

- «конфлікт охопить все місто ОСОБА_1 пообіцяв автоматні черги.»

- «місто і так героя знає….Це просто ще одна риса його підленького характеру…»

- «голова об`єднання Рога і копита»

- «Як назвати людину, що вчора просить дати стакон (автор) води і отримує його, а сьогодні приходить до того, хто подав стакан і погрозами заставляє згорнути, маленький, але бізнес?»

- «Знаєш, хочеться макнути головою в г…., попри мій християнський світогляд» та зобов`язати відповідача спростувати вказану інформацію.

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно позивача розповсюджену відповідачем недостовірну інформацію в соціальній мережі Facebook, починаючи з 31.07.2018 р., шляхом опублікування ним на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook (або у будь-якому іншому засобі масової інформації) наступного тексту спростування: «Починаючи з 31.07.2018 мною, ОСОБА_2 , публікувались на моїй сторінці у соціальній мережі Facebook недостовірні, неправдиві та перекручені відомості відносно ОСОБА_1 », і зазначити вищевказані відомості. Також, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду за розповсюдження щодо нього недостовірної інформації, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію в розмірі 200 000,00 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що під час розгляду справи, районний суд не визначився з характером інформації та не з`ясував, чи вона є фактичним твердженням, чи оціночним судженням, неналежно встановив факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація порушує особисті немайнові права позивача, що також підтверджується чисельними рішеннями у господарських спорах за позовамиТОВ Інженерно-технічний центр «Елтех» та ТДВ «Кортекс». При цьому зурахуванням сутності такої інформації, яка містить не лише допустимі оціночні судження, але й негативну недостовірну інформацію, яку не можна віднести до оціночної і такої, яка стосується допустимої критики та оцінки роботи позивача, як керівника підприємства, вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, вважає, що суд не надав належної оцінки наданим стороною позивача доказам, які свідчать, що вказані дописи робились відповідачем ОСОБА_2 та саме на власній сторінці у Facebook.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову через недоведеність заявлених вимог.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав із зазначених в ній підстав просив ухвалити рішення про задоволення його вимог.

Відповідач заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що поширена інформація є оціночним судженням, містить алегорію і є суб`єктивною думкою автора, яка не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані. Крім того вважав, що позивач не довів належними доказами, що автором публікації, яка була розміщена в інтернет-мережі, є саме відповідач.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Під час розгляду справи було встановлено, що починаючи з 31 липня 2018 року на сторінці у соціальній мережі Facebook, яка містить фото (аватар) відповідача ОСОБА_3 , щодо позивача ОСОБА_1 , як про людину та керівника підприємства, була поширена інформація, яка в тому числі мала дописи наступного змісту: «у 2011 році між нами ТОВ «ІТЦ ЕЛТЕХ», директор Антонюк О.Я. та, тоді ПАТ «Кортекс», директор ОСОБА_1 на прохання останнього було укладено безстроковий та безоплатний договір на право проходу/проїзду та обслуговування газогону. Мотивуючись добрими відносинами з нами, директор ПАТ «Кортекс» гарантував своїм орендаторам і новим власникам, нашу земельну ділянку…»; «гарант безкоштовного проїзду по чужій землі Бродецький. Боже збав вас всіх від такого «друга»; «сьогодні має бути земельна комісія. Будуть на території розглядати питання встановлення на підприємстві високого забору, встановлення воріт, що закрили проїзд по приватній території, встановлення тимчасових споруд на приватній території без письмового погодження ОСОБА_1 (як же ж так він же 50 років був директором, а тут без його відома хтось щось робить і йому не кланяється)»; «старим, що викручує все на свій лад…»; «…. Маю бажання показати привселюдно (автор) наскільки низька людина, як обдурює інших….»; «конфлікт охопить все місто ОСОБА_1 пообіцяв автоматні черги.»; «місто і так героя знає….Це просто ще одна риса його підленького характеру…»; «голова об`єднання Рога і копита»; «Як назвати людину, що вчора просить дати стакон (автор) води і отримує його, а сьогодні приходить до того, хто подав стакан і погрозами заставляє згорнути, маленький, але бізнес?»; «Знаєш, хочеться макнути головою в г…., попри мій християнський світогляд».

Вказана інформація підтверджується паперовими скріншотами сторінки ОСОБА_2 із соціальної мережі Facebook, які були долучені позивачем до матеріалів справи (а.с.23-40).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, вказана інформація була доведена відповідачем до відома багатьох осіб, про що свідчить кількість коментарів та дописів інших людей на сторінці у Facebook, а тому вона вважається поширеною.

Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має права вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Перевіривши надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог та прийнявши до уваги заперечення відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що поширена з 31 липня 2018 року на сторінці відповідача у соціальній мережі Facebook інформація (дописи), є суб`єктивною думкою відповідача щодо дій позивача та його роботи на посаді керівника товариства, яка висловлена у принизливій, непристойній формі, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

При цьому, в порушення ст. 81 ЦПК України відповідач не спростував належними доказами, що вказана інформація була розміщена не ним та не на власній сторінці в соціальній мережі, враховуючи обізнаність дописувача про події та спори, які існують між сторонами у справі.

Однак, вказана інформація, судження, оцінка щодо особи в порядку ст. 277 ЦК України визнанню недостовірною не підлягає, а отже у спосіб, передбачений цією нормою закону, спростована бути не може.

Тому позовні вимоги про визнання вказаної інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , а також її спростування, не підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що йому завдано моральну шкоду приниженням його честі, гідності та ділової репутації, оскільки в даному випадку мало місце порушення прав ОСОБА_1 , а саме, порушення конституційного права на повагу до честі, гідності, ділової репутації, яке закріплено в преамбулі Загальної декларації прав людини, гарантоване ст. 28 Конституції України та ст.270,297,299 ЦК України.

Фізична особа, особисте немайнове право якої порушено, в силу ст. 280 ЦК України має право на відшкодування майнової та (або) моральної шкоди, яку їй завдано у зв`язку з таким порушенням.

Компенсація моральної шкоди це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів і процесів, викликаних внаслідок цього порушення приниженням оцінки її гідності.

Право на компенсацію моральної шкоди це можливість людини, котрій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності; а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку.

У деяких випадках оцінка гідності людини стає безпосереднім, самостійним і, можливо, навіть єдиним об`єктом умисного, цілеспрямованого її приниження. Але ця оцінка страждає також і тоді, коли відбувається порушення яких би то не було прав чи свобод людини. Підрив, руйнація гідності людини це неминучий супутник, соціальна «тінь» будь-чийого зазіхання на всяке її право, оскільки й у таких випадках у потерпілого зазвичай виникають почуття приниженості, образи й інші негативні переживання, стан психічної пригніченості тощо.

Таким чином, там, де є порушення якогось права людини чи якоїсь свободи, завжди потерпає її гідність. Отже, немає такого порушення права чи свободи людини, яке не призвело б до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди, конкретної можливості вимагати такої компенсації.

Позивачем зазначено про завдання йому відповідачем моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн.

Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд враховує ступінь вини відповідача, який розмістив інформацію (дописи) про позивача на сторінці у соціальній мережі Facebook, яка була висловлена у принизливій, непристойній формі, глибину моральних страждань позивача, честь, гідність та ділова репутація якого була принижена, що спричинило йому моральні страждання.

Тому, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що справедливою сатисфакцією моральної шкоди буде розмір відшкодування в сумі 5000,00 грн, яку слід стягнути з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_1 .

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 1250 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1250 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Головуючий Судді