Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/1139/22
Провадження №2/936/205/2022
12.12.2022 смт Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в смт Воловець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,
В С Т А Н О В И В:
09.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивованим тим, що ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 , взяли банківську картку AT «ПриватБанк» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 і яку він забув в банкоматі AT «ПриватБанк», що розташований в АДРЕСА_1 , біля мінімаркету «Свіжий», після чого кількома частинами заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1 на загальну суму 2140,21 грн. Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 22.09.2022 №936/868/22 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винуватими у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначено відповідне покарання. В рамках кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_1 не заявляв, матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, в сумі 2140,21 грн йому не відшкодована. На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 2140,21 гривень та моральну шкоду в розмірі 1070,00 гривень, яку обгрунтовує порушенням права власності та переживаннями внаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не поінформували, своїм правом на подання відзиву не скористалися.
Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Згідно вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 22.09.2022 року №936/868/22, що набрав законної сили 25.10.2022, ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 , знаючи що з 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався до 25.07.2022 року включно, 22.07.2022 близько 13:00 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , та маючи умисел на вчинення крадіжки, а саме заволодіння грошовими коштами, взявши банківську картку AT «ПриватБанк» НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_1 , яку останній забув в банкоматі AT «ПриватБанк», що розташований в АДРЕСА_1 , біля мінімаркету «Свіжий», після чого заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1 на загальну суму 2140,21 грн.
Зокрема, реалізовуючи єдиний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого, 22.07.2022 року о 13.18 годині ОСОБА_2 , за попередньою змовою із ОСОБА_3 розрахувались згаданою вище банківською карткою AT «ПриватБанк» за продукти харчування на суму 360,25 гривень в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у АДРЕСА_2 .
В подальшому, реалізовуючи єдиний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13.22 години ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 розрахувались даною банківською карткою «ПриватБанк» за товар у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою АДРЕСА_3 , на суму 473,56 гривень.
Також, в подальшому реалізовуючи єдиний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого, 22.07.2022 року о 13.28 години ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 розрахувались банківською карткою AT «ПриватБанк», яка належить потерпілому ОСОБА_1 , за товар у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою АДРЕСА_2 , на суму 235,40 гривень.
Крім цього, реалізовуючи єдиний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13.33 години ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 поповнили за допомогою даної банківської картки AT «ПриватБанк», яка належить потерпілому, невстановлений досудовим розслідуванням номер мобільного телефону на суму 175,00 гривень.
Реалізовуючи єдиний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13.46 години ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 розрахувались банківською карткою AT «ПриватБанк», яка належить потерпілому, за продукти харчування у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 » що за адресою АДРЕСА_2 , на суму 430,00 гривень.
Крім того, реалізовуючи єдиний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13.50 години ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 розрахувались банківською карткою AT «ПриватБанк» потерпілого, за продукти харчування у магазині Продукти», що за адресою АДРЕСА_2 на суму 466,00 гривень.
Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 2140,21 грн.
Вказаним вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їм покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки та з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 під час розгляду кримінального провадження не заявляв.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.
Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів такого захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Статтею 1190 ЦК України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Суд погоджується з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння йому відповідачами шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. А, отже, матеріальна шкода, заподіяна відповідачами позивачу в розмірі 2140, 21 гривень є доведеною та підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .
Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд констатує наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у... порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, позивач зазнав моральних страждань, які полягають в переживаннях внаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, а також порушенні права власності, так як викрадення грошових коштів, належних ОСОБА_1 , позбавило його можливості користуватися ними для власних потреб протягом тривалого часу, та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена сума відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 1070 гривень 00 копійок є обгрунтованою та підлягає солідарному стягненню з відповідачів.
Отже, позов ОСОБА_1 слід задоволити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів також необхідно солідарно стягнути судовий збір в сумі 992, 40 гривень на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням- задоволити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2140 гривень 21 копійок матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, 1070 гривень 00 копійок моральної шкоди, а всього- 3210 (три тисячі двісті десять) гривень 21 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 992 гривень 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання Закарпатська область, Мукачівський район, Закарпатська область, РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Софілканич О.А.