Справа № 570/5483/21
Номер провадження 4-с/570/6/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судового засідання Іллюк С.Р.

представника ОСОБА_1 - адвоката Шаблія В.І.,

представника Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) - Гуменюка А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шаблія Валерія Івановича про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шаблій В.І., звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Березюк А.С., просить визнати причини пропуску строку для подання скарги поважними та поновити строк на подання скарги на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції Березюк А.С. щодо незняття арешту з нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9938189, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 15.06.2010 р. у межах виконавчого провадження №19791674.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Березюк А.С Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Березюк А.С., щодо незняття арешту з нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9938189, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 15.06.2010 р. у межах виконавчого провадження №19791674.

Зобов`язати державного виконавця (посадову особу) Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти обтяження - арешт нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9938189, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 15.06.2010 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Березюк А.С., у межах виконавчого провадження №19791674.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, представник заявника вказує, що у вересні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Чумак Т.В., Рівненського районного нотаріального округу для вчинення нотаріальних дій.

Нотаріусом повідомлено, що на його майно зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження б/н від 15.06.2010 р. державного виконавця відділу ДВС Рівненського РУЮ Березюк А.С.

Інформаційною довідкою №277219114 від 29.09.2021 р. Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підтверджено, що майно Воронюка В.М. перебуває під арештом, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 15.06.2010 р. державного виконавця відділу ДВС Рівненського РУЮ Березюк А.С.

Адвокатом направлено запит у Рівненський РВ ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів), з проханням надати копії документів виконавчого провадження та зняти накладений арешт на майно.

Листом №52679 від 11.10.2021 р., який отримано 18.10.2021 р., Рівненський РВ ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) інформовано адвоката, що у Рівненському РВ ДВС перебувало виконавче провадження №№19791674 з примусового виконання ухвали Рівненського районного суду №2-1548 від 07.06.2010 р., щодо забезпечення позову ПАТ «Укргазбанк». В межах виконавчого провадження 15.06.2010 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 16.06.2010 р. виконавче провадження №19791674 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в останній чинній редакції від 18.01.2013 р.). Матеріали виконавчого провадження передано до архіву та знищені, у зв`язку з чим надати копії матеріалів не має можливості. Щодо зняття арешту з майна повідомлено, що підстав для зняття арешту з майна не має та арешт може бути знятий за рішенням суду.

Постанову державного виконавця від 16.06.2010 р. про закінчення виконавчого провадження №19791674 на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» скаржник не отримував.

За даними автоматизованої системи виконавчого провадження, відомості про виконавче провадження №19791674 відсутні.

Відомості про справу №2-1548/2010 в ЄРСР та на сайті «Судова влада» відсутні.

Будь-яких інших виконавчих проваджень, де скаржник є стороною (боржником), на виконанні у Рівненському РВ ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) не має.

Згідно з даними Єдиного реєстру боржників, відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як божника відсутні.

Статтею 38 Закону №606-XIV (в редакції станом на 16.06.2010 р.), передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно зі ст.37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно зі ст. 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадження державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Законодавством чітко визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт накладений на майно боржника, знімається.

Враховуючи, що виконавче провадження №19791674 закінчено та знищено, однак державним виконавцем Березюк А.С. при закінченні виконавчого провадження 16.06.2010 р. не було знято арешт з майна скаржника, який накладено постановою від 15.06.2010 р. державним виконавцем допущено неправомірну бездіяльність.

Відповідно до інформаційної довідки №277219114 від 29.09.2021 р. Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, майно скаржника також перебуває під арештом, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 27.05.2014 р. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Селезньова М.О. у виконавчому провадженні №26698720.

Виконавче провадження №26698720 відкрито на підставі виконавчого листа №2-181/11, виданого 03.03.2011 р. Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договорами ПАТ КБ «Укргазбанк» : договір овердрафт на обслуговування №02/08/О від 04.02.2008 р., кредитних договорів №13/08/К від 24.02.2008 р. та №19/08/К від 17.06.2008 р.

Оскільки у скаржника заборгованість перед ПАТ КБ «Укргазбанк» була лише по вказаних вище договорах, то він вважає, що виконавче провадження № 26698720 відкрите Відділом примусового виконання рішень державної виконавчої служби України на підставі виконавчого листа №2-181/11, виданого 03.03.2011 р. Рівненським міським судом Рівненської області та виконавче провадження № 19791674 відкрите Відділом державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції з примусового виконання ухвали Рівненського районного суду №2-1548 від 07.06.2010 р., фактично дублюють одне одного.

Зважаючи, що на даний час зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 27.05.2014 р. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної служби України Селезньова М.О. у виконавчому провадженні № 26698720, то немає необхідності в арешті майна накладеного постановою б/н від 15.06.2010 р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Березюк А.С. у межах виконавчого провадження № 19791674.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі та роз`яснено право звернення до суду в порядку цивільного законодавства.

Оскільки ОСОБА_1 був відповідачем у цивільній справі та боржником у виконавчому провадженні № 19791674 з примусового виконання ухвали Рівненського районного суду №2-1548 від 07.06.2010 р. щодо забезпечення позову ПАТ «Укргазбанк», то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, що відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.07.2020 р. у справі №161/3171/19, від 20.01.2021 у справі №157/298/19.

Також зі місту вказаних вище Постанов ВС слідує, якщо позивач є боржником у справі про стягнення заборгованості, й арешт накладено державним виконавцем на його майно в порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості, тому законом для боржника встановлений порядок захисту майнових прав як сторони виконавчого провадження шляхом оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Крім того, згідно заяви про поновлення строку подання скарги до суду вказує, що причинами пропуску строку звернення зі скаргою до суду стала зміна судової практики щодо юрисдикції цієї категорії справ та перебування на самоізоляції адвоката у зв`язку із COVID-19.

Ухвалою суду від 20.01.2022 р., керуючись ч.3 ст.450 ЦПК України, залучено до участі у справі посадову особу Рівненського ВДВС у Рівненському районі в Рівненській області Західного МУ МЮ (м.Львів), до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свобод заявника.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шаблій В.І. в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, одночасно пояснює, що цивільна справа, у якій Рівненським районним судом Рівненської області винесена ухвала про забезпечення позову та відкрито виконавче провадженні по її виконанню № 19791674, була направлена для розгляду по суті до Рівненського міського суду Рівненської області, де і розглянута по суті та видано виконавчий лист ВП № 26698720, по якому заборгованість на даний час не погашено. Вказує, що державний виконавець, вказуючи підставу для закінчення виконавчого провадження п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», був зобов`язаний зняти накладений арешт.

Представник Рівненського РВ ДВС Гуменюк А.А. в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог скарги, оскільки вважає, що зняття арешту у спосіб, який вказує заявник, є неможливим, оскільки ЦПК України передбачено інший спосіб скасування заходів забезпечення та зняття арешту з майна.

Представник стягувача у судове засіданні не з`явився жодного разу, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв, клопотань не подано.

Вислухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки правовідносини пов`язані з оскарженням дій державного виконавця за період 2010 року, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV в редакції від 21 квітня 1999 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 19, частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Як з`ясовано судом, 15.06.2010 р. державним виконавцем Березнюк А.С. на підставі ухвали №2-1548 Рівненського районного суду про забезпечення позову від 07.06.2010 р. відкрито виконавче провадження № 19791674 та накладено арешт на майно боржника.

16.06.2010 р. вказане виконавче провадження завершене на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення), що підтверджується витягом з ВП-спецрозділ станом на 03.12.2021 р.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

2. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області про забезпечення позову накладено арешт на майно ОСОБА_1 , що сторонами не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України, Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Виконання судових рішень в усіх видах судочинства є окремою та самостійною стадією провадження. Для цього існує інститут звернення судового рішення до виконання, якщо воно не виконано добровільно. Звернути рішення до виконання - це звернутись до суду першої інстанції з клопотанням про видачу виконавчого документа. Крім того, в усіх видах судочинства існує інститут судового контролю, суть якого полягає в тому, що органи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, що постановив судове рішення, про його виконання. Законодавство передбачає таку форму судового контролю за виконанням судового рішення, як оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності посадових осіб виконавчої служби.

Державний виконавець - це особа, на яку Законом покладено основну функцію з виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження», що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

15.06.2010 р. державним виконавцем Березнюк А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 19791674, на підставі ухвали №2-1548 від 07.06.2010 р. Рівненського районного суду про забезпечення позову.

16.06.2010 р. нею ж винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження.

Слід зазначити, що відповідно до п. 3 частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про забезпечення позовних вимог, строк для самостійного виконання рішення боржником не надається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в разі, якщо ухвала суду підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документа і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Під час виконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення суду дотримуються загальних правил виконавчого провадження, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та іншими актами.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку

У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року: «Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом положень ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

2. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

3. У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.

4. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

5. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

6. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

7. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

8. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

9. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

10. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

11. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Як пояснив у судовому засіданні представник заявника, цивільна справа №2-1548 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, у якій постановлена ухвала про забезпечення позову, була передана для розгляду по суті до Рівненського міського суду Рівненської області, де і розглянута по суті та видано 03.03.2011 виконавчий лист №2-181/11, по якому заборгованість на даний час не погашено.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Селезньовим М.О. у ВП № 26698720 з виконання виконавчого листа №2-181/11, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 03.03.2011 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по договору про овердрафт на обслуговування №02/08/О від 04.02.2008 року у сумі 1213162,50 грн., заборгованість за Кредитним договором №13/08/К від 24.02.2008 року в сумі 5067560,66 грн., заборгованість за Кредитним договором №19/08/К від 17.06.2008 року в сумі 11231703,82 грн., відшкодування судових витрат в сумі 1820 грн., а всього на загальну суму 17514246,98 грн. - накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 .

До суду не надано доказів щодо скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Рівненського районного суду №2-1548 від 07.06.2010 щодо забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно ОСОБА_1 .

Слід вказати, що жодних клопотань щодо витребування доказів від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скасування заходів забезпечення позову вирішується, виходячи з положень ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України.

Виходячи із загального обсягу доказів, які долучено до скарги, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Рівненського районного управління юстиції Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Березюк А.С., щодо незняття арешту з нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9938189, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 15.06.2010 р. у межах виконавчого провадження №19791674, оскільки державним виконавцем закінчено виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду про забезпечення позову, яка підлягала негайному виконанню.

Державний виконавець не має повноважень здійснювати виконавчі дії після закінчення виконавчого провадження.

Щодо вимог заявлених в частині зобов`язання державного виконавця (посадової особи) Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) зняти обтяження арешт нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9938189, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 15.06.2010 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Березюк А.С., у межах виконавчого провадження №19791674, то ці вимоги також не підлягають розгляду судом, оскільки питання про скасування заходів забезпечення позову повинні бути вирішені судом з дотриманням вимог ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, а виконання ухвали суду в цій частині підлягатиме виконанню зобов`язаною стороною, визначеною судом.

Частина 1 ст. 50 Закону N 606-XIV містить виключення, коли арешт на майно боржника державним виконавцем не знімається, а саме закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" не передбачає зняття арештів з майна, а отже державний виконавець діяв в межах Закону.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України)

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що скарга представника боржника ОСОБА_1 адвоката Шаблія В.І. про визнання бездіяльності державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволено, виходячи із обраного заявником способу захисту.

Заява представника заявника адвоката Шаблія В.І. про поновлення строку на подання скарги підлягає до задоволення, оскільки суд вважає причини пропуску вказаного строку є поважними.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 354, 447-451 ЦПК України, - суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Шаблія Валерія Івановича про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), щодо незняття арешту з нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9938189, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 15.06.2010 р. у межах виконавчого провадження №19791674; та зобов`язання державного виконавця (посадову особу) Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти обтяження - арешт нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9938189, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 15.06.2010 р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Березюк А.С., у межах виконавчого провадження №19791674 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358ЦПК України.

Повне судове рішення - ухвала суду - виготовлено 14.02.2022 р. у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Суддя Гнатущенко Ю.В.