Справа №359/3442/22
Провадження №2-з/359/65/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Костенко С.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визнання порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визнання порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, якою він просить суд: зобов`язати ОСОБА_2 , повідомити ОСОБА_1 про країну, місто та адресу (тимчасового) проживання (перебування) дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у випадку виїзду їх за межі України або на іншу територію України, не пов`язану з їх місцем проживання протягом двох днів з дати зміни адреси проживання дітей та забезпечити повернення дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до постійного їх місця проживання протягом трьох днів після набрання рішенням суду законної сили.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач не дозволяє батьку бути присутнім у житті своїх дітей, бути поряд, займатись їх доглядом та вихованням, негайно реагувати на будь-які потреби дітей, всіляко налаштовує їх проти батька, вводячи в оману малолітніх дітей, нібито, батько не хоче бачити їх. Водночас, батько (дідусь дітей) відповідача проживає в країні Росія, що підтверджується копією його паспорту та реєстрацією його постійного місця проживання, що може сприяти вільному виїзду відповідача з спільними дітьми за межі України. Таким чином, відповідач та інші особи, уповноважені відповідачем, на даний час мають можливість без згоди позивача на виїзд з дітьми за межі України, що зробить неможливим виконання в майбутньому прийнятого рішення у випадку задоволення позову про встановлення порядку та способу батьку (позивачу) у вихованні та спілкуванні з власними дітьми обраним ним шляхом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу усунення перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визнання порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Разом із тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя не вирішує спір про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визнання порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а виключно зважує на ризики можливого невиконання рішення суду щодо визначення місця проживання дітей.

В цьому зв`язку, слід зазначити, що обов`язок доведення необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову покладається на заявника, крім того, в силу вимог ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову має містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Так, заявник зазначає, що батько позивача за зустрічним позовом та дідусь дітей проживає в Російській Федерації, в зв`язку з чим у неї є можливість вивезти дітей за межі України.

Загальновідомий факт, що в Україні оголошено воєнний стан, строк якого продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

За змістом абзацу тринадцятого п.2-3 Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57,( у редакції постанови Кабінету міністрів України від 25.08.2010 № 724), з наступними змінами і доповненнями, внесеними постановою КМУ №264 від 12.03.2022 та постановою КМУ №383 від 29.03.2022, передбачено, що, виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. При цьому в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України особі чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку, приймається з урахуванням приналежності супроводжуючої особи до переліку категорій осіб, які звільнені від військової служби та мобілізації, за наявності у неї підтвердних документів.

В силу положень абзацу четвертого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Разом із цим посилання на будь-які належні і допустимі докази, які б підтверджували доводи заявника щодо намірів матері дітей разом з дітьми, чи у супроводі будь-яких осіб виїхати за кордон всупереч волі заявника та інтересів їх дітей, в заяві про забезпечення позову відсутнє.

Разом із цим наявність спору щодо місця проживання дітей не може бути підставою для вжиття заходу забезпечення позову, який не тільки може обмежити права дітей, але за наявності реальної військової агресії російської федерації проти України поставити під загрозу життя та здоров`я малолітніх дітей сторін.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 6 Конвенції держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Беручи до уваги інтереси малолітніх дітей сторін, відсутність прямих доказів того, що існують ризики їх примусового вивезення за межі України всупереч їх інтересам та волі заявника, тобто не з метою збереження їх життя і здоров`я, а виключно з метою ухилення від виконання можливого рішення суду, приходжу до висновку, що заява не підлягає до задоволенню.

Також слід зазначити, що в умовах оголошеного воєнного стану та реальної загрози бойових дій на всій, без виключення, території України встановлення обмеження можливості виїзду дітей сторін, окрім визначених законодавством, слід визнати недопустимими.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про країну, місто та адресу проживання дітей слід зазначити наступне.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, у вигляді повідомляти позивача про країну, місто та адресу проживання дітей і не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття такого заходу забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

З урахуванням викладеного у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття зазначених заявником заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 43, 44, 149-153, 353 -355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визнання порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 24 червня 2022 року.

Суддя: Чирка С.С.