Номер провадження: 22-ц/813/6384/22
Справа № 522/9489/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування», Акціонерне товариство «ОКСІ Банк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в її інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року у складі судді Домусчі Л.В.,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ТОВ «ФК «Фінтех Інвестування», АТ «ОКСІ Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А., та просила визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 28 вересня 2018 року, укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк»; визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 28 вересня 2018 року, укладений між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування»; визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 28 вересня 2018 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» та ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір від 04 жовтня 2018 року про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 28.12.2005 приватним нотаріусом ОМНО Колодяжною А.В., за реєстровим номером №3669, укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк»; визнати недійсним договір від 04 жовтня 2018 року про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 28.12.2005 приватним нотаріусом ОМНО Колодяжною А.В., за реєстровим номером №3669, укладений між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування»; визнати недійсним договір від 04 жовтня 2018 року про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 28.12.2005 року приватним нотаріусом ОМНО Колодяжною А.В., за реєстровим номером №3669, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» та ОСОБА_3 ; зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульську Тетяну Анатоліївну скасувати в Державному реєстрі речових прав наступні записи:

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43334566, згідно з яким здійснено реєстраційні дії щодо реєстрації права відступлення від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк»;

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43336833, згідно з яким здійснено реєстраційні дії щодо реєстрації права відступлення від АТ «Оксі Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування»;

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43338110, згідно з яким здійснено реєстраційні дії щодо реєстрації права відступлення від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» до ОСОБА_3 ;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 грудня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №014/0029/74/43526, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 179 000 дол. США. У рахунок забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором, 28 грудня 2005 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку було передану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , придбана ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 28.12.2005. Зазначила, що 28 вересня 2018 року було укладено ряд договорів про відступлення прав вимоги, згідно яких право вимоги за вказаним кредитним договором №014/0029/74/43526 від 26.12.2005 перейшло від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк», АТ «Оксі Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування», від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» до ОСОБА_3 . Також 04 жовтня 2018 року було укладено ряд договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений 28.12.2005 приватним нотаріусом ОМНО Колодяжною А.В., за реєстровим номером №3669, згідно з якими право вимоги за іпотечним договором перейшло від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк», АТ «Оксі Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування», від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» до ОСОБА_3 . Послалась на те, що у вказаній квартирі зареєстрована малолітня дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати дитини ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько дитини ОСОБА_4 (позичальник та іпотекодавець). Після смерті батька розпочалась процедура встановлення опікунства над дитиною. Рішенням виконкому Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області «Про встановлення статусу дитини-сироти ОСОБА_5 , 2011 р.н.» №72 від 22.01.2020 встановлено ОСОБА_5 статус дитини-сироти. Рішенням виконкому Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №73 від 22.01.2020 ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_5 та рішенням виконкому Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №264 від 15.07.2020 зобов`язано опікуна ОСОБА_1 вступити у спадщину на майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від імені малолітньої дитини. Тому ОСОБА_1 як опікун дитини вважає необхідним звернутись до суду з даним позовом так як вважає оскаржувані договори відступлення прав вимоги недійсними із тих підстав, що між сторонами всіх договорів про відступлення права вимоги фактично склались відносини факторингу; при цьому фізична особа ( ОСОБА_3 ) не може бути фактором у договорі факторингу, тобто не може набувати за плату право вимоги. Також вважає оскаржувані договори фіктивними, оскільки вони були укладені в один день через декількох осіб. Про фіктивність оскаржуваних договорів свідчать пояснення у кримінальному провадженні № 0001755 від 11.12.2020 в якості свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що спірну квартиру (предмет іпотеки) намагався придбати в АТ «Райффайзен банк Аваль». Позивач вважає, що такі показання свідчать про відсутність у ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Фінтех Інвестування» наміру на створення правових наслідків, оскільки придбання квартири та продаж в один день прав вимоги свідчать, на думку позивача, про підготовленість угод та фіктивну участь вказаних юридичних осіб. За викладеного звернулась до суду з дійсним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відступлення прав за кредитним договором та договором іпотеки від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» до ОСОБА_3 є незаконним у зв`язку з тим, що ТОВ «ФК «Фінтех Інвестування» набуло права за договором факторингу, що є порушенням ст.ст. 1079, 1083 Цивільного кодексу України. Фізична особа не може бути стороною договору факторингу, оскільки не є юридичною особою, не включена до реєстру фінансових або банківських установ, не має ліцензії на здійснення відповідної діяльності, зокрема щодо факторингових операцій. В порушення приписів Закону, відступлення прав за кредитним договором та договором іпотеки відбулося з різницею у п`ять календарних днів. За результатами проведення камеральної перевірки Міністерством юстиції України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведення реєстраційних дій відносно квартири АДРЕСА_2 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сеульської Тетяни Анатоліївни (довідка від 05.12.2018), нотаріусу Скульській Т.А., згідно з Наказом Міністерства юстиції України № 3914/5 від 12.12.2018, було тимчасово (строком на півроку) заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, суд першої інстанції не надав оцінку даній обставині, при тому, що вона є суттєвою для всебічного розгляду справи та ухвалення обґрунтованого рішення. Зазначила, що суд першої інстанції помилково вважав, що ОСОБА_3 може бути стороною договору факторингу. В той же час, в силу ч.2 ст. 1083 ЦК України, оскільки права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки були відступлені кредитором ПАТ «Оксі банк» за договором факторингу, то і всі наступні відступлення цих прав вимоги мають здійснюватися за договорами факторингу. Крім того, в силу ч.1 ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

04.07.2022 АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало суду відзив на апеляційну скаргу та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому вищезазначені договори були укладені відповідно до норм чинного законодавства України та є дійсними і законними. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо не встановлено договором або законом. За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважає, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» під час укладення оспорюваних договорів були дотримані вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договорами, а доводи позивача про визнання оспорюваних правочинів повністю недійсними не знайшли свого підтвердження. Отже, первісний кредитор АТ «Райффайзен Банк» виконав свої зобов`язання та надав позичальнику грошові кошти на умовах кредитного договору, а позичальник не повернув грошові кошти, у зв`язку з чим, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язків. На момент укладення договорів відступлення між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» зобов`язання за кредитним договором не припинились. Укладені договори відступлення права вимоги, не суперечать приписам чинного законодавства України, вчинені учасниками, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності відповідають їх внутрішній волі та спрямовані на реальне настання правових наслідків, а тому не можуть вважатись фіктивними.

23.09.2022 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 подала до суду письмові пояснення у справі та просить врахувати їх при прийнятті постанови за результатами розгляду апеляційної скарги.

25.11.2022 від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Відповідачі ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Т.А. та представники ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування», АТ «ОКСІ Банк» в судове засідання 29.11.2022 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Райффазйен банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №014/0029/74/43526, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 179 000 дол. США, на строк 26 місяців із 26.12.2005 року по 26.12.2025 року.

У рахунок забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором, 28.12.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Райффазйен банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку було передану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , придбану ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 28.12.2005 року.

Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. 28.12.2005 та зареєстрований у реєстрі за №3669.

Відповідно до п.7.5 Договору іпотеки, відступлення прав за цим Договором здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення прав вимоги за кредитним договором.

Відступлення прав Іпотекодавцем за цим договором здійснюється за правочином про відступлення прав, який підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

28.09.2018 року було укладено ряд договір, згідно яких право вимоги за вказаним кредитним договором №014/0029/74/43526 від 26.12.2005 перейшло:

-від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк» за договором від 28.09.2018 про відступлення права вимоги;

-від АТ «Оксі Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» за договором факторингу від 28.09.2018 року;

-від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» до ОСОБА_3 за договором від 28.09.2018 про відступлення права вимоги.

Також 04.10.2018 було укладено ряд договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 28.12.2005 приватним нотаріусом ОМНО Колодяжною А.В., за реєстровим номером №3669, згідно з якими право вимоги за іпотечним договором перейшло:

-від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк» за договором про відступлення прав, посвідченим приватним нотаріусом Скульською Т.А., номер у реєстрі 3759;

-від АТ «Оксі Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» за договором про відступлення прав, посвідченим приватним нотаріусом Скульською Т.А., номер у реєстрі 3760;

-від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» до ОСОБА_3 за договором про відступлення прав, посвідченим приватним нотаріусом Скульською Т.А.. номер у реєстрі 3761.

Вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зреєстрована дитина ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

23.01.2018 померла мати дитини ОСОБА_6

30.12.2019 помер батько дитини ОСОБА_4 .

Рішенням виконкому Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області «Про встановлення статусу дитини-сироти ОСОБА_5 , 2011 р.н.» №72 від 22.01.2020 року встановлено ОСОБА_5 статусу дитини-сироти.

22.01.2020 рішенням виконкому Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №73 ОСОБА_1 призначено опікуном дитини ОСОБА_5 та рішенням виконкому Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №264 від 15.07.2020 року зобов`язано опікуна ОСОБА_1 вступити у спадщину на майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від імені малолітньої дитини.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що оскаржувані позивачем договори не є удаваними, оскільки не вчинені для приховання іншого правочину - договору факторингу; позивач не надала доказів, що сторони не мали на меті настання правових наслідків встановлених договорами; не встановлено фіктивності оскаржуваних договорів; оскаржені договори були вчинені за життя боржника, який їх не оспорював, отже вважав їх правомірними тому суд не вбачав порушень прав неповнолітньої особи; оскаржувані договори не порушують прав та обов`язків боржника, оскільки не змінюють їх обсягу, а стосуються лише заміни кредитора у зобов`язанні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, зобов`язання виникають з підстав, передбачених ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1, пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Факторинг вважається фінансовою послугою.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження- для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" умови (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі N906/1174/18 (пункт 48).

З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак.

Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому.

Зміст зобов`язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу.

Як зазначено вище 28.09.2018 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та АТ "Оксі Банк" укладено договір відступлення прав вимоги до боржника ОСОБА_4 за кредитним договором N014/0029/74/43526 від 26.12.2005, який було укладено між АППБ "Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_4 , згідно умов якого первісний кредитор передав новому кредитору право грошової вимоги до боржника за кредитним договором, загальна вартість прав вимоги становить 1 100 000,00 грн.

04.10.2018 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та АТ "Оксі Банк" було укладено договір відступлення прав вимоги за Іпотечним договором від 28.12.2005 року, укладеним на виконання зобов`язань за кредитним договором N014/0029/74/43526 від 26.12.2005 між АППБ "Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_4

28.09.2018 між АТ "Оксі Банк" та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» було укладено договір відступлення прав вимоги до боржника ОСОБА_4 за кредитним договором N014/0029/74/43526 від 26.12.2005, укладеним між АППБ "Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_4 , згідно умов якого первісний кредитор передав новому кредитору право грошової вимоги до боржника за кредитним договором, загальна вартість права вимоги становить 1 106 500,00 грн.

04.10.2018 між АТ "Оксі Банк" та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 28.12.2005, укладеним на виконання зобов`язань за кредитним договором N014/0029/74/43526 від 26.12.2005 між АППБ "Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_4 .

Із наведеного вбачається, що АТ "Райффайзен Банк Аваль" (як правонаступник АППБ "Аваль") відступив за плату АТ "Оксі Банк", яке у свою чергу відступило за плату ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування», належні їм Права Вимоги за кредитним договором до боржника ОСОБА_4 та за забезпечувальним договором. Предметом цих договорів є відступлення новому кредитору права вимоги до боржника за плату.

Таким чином встановленими є підстави які підтверджують правомірність переходу прав кредитора у зобов`язанні від АТ "Райффайзен Банк Аваль" до АТ "Оксі Банк" та від АТ "Оксі Банк" до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування», набуття останнім права вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором та договором іпотеки від 26.12.2005.

28.09.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування» відступає за плату Новому кредитору ( ОСОБА_3 ) належні йому права вимоги за кредитним договором N014/0029/74/43526 від 26.12.2005 боржником за яким є ОСОБА_4 , а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує Кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому, новий кредитор набуває статус правонаступника Кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні, пов`язаному з Правом вимоги (п.п 2.1. Договору).

Згідно з п. п. 2.2. Договору, в дату відступлення Прав вимоги Кредитор вважається таким, що відступив, а Новий кредитор таким, що набув Права Вимоги до Боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за Кредитним договором.

Загальна вартість Прав Вимоги за договором становить 1 130 000,00 грн. без ПДВ (п. п. 3.1. Договору).

Відтак, новим кредитором ОСОБА_4 з цього моменту став ОСОБА_3 , за яким було зареєстровано і право іпотекодержателя відповідно до договорів про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, що також підтверджує, ту обставину, що з моменту відступлення права вимоги 28.09.2018, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтех Інвестування», як кредитор, вибуло з правовідносин з боржником.

За таких обставин за умовами договорів відступлення права вимоги вони не є договорами факторингу, оскільки не містять ознак договору факторингу чи договору фінансових послуг. Ці договори не містять умов, які б передбачали передачу грошових коштів новим кредитором в розпорядження первісному кредитору за плату, тобто умови договорів не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за спірними правочинами не є відносинами у сфері факторингу. Оспорювані правочини є фактичною купівлею-продажем прав вимоги за ціну, визначену його сторонами, та за своєю правовою природою є договорами відступлення права вимоги, укладення яких регулюється статтями 512-519 ЦК України та суб`єктний склад на укладення яких, не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства.

При укладенні спірних договорів сторони врахували відсутність у ОСОБА_3 правового статусу фінансової установи, отже у даному випадку відбулося відступлення (продаж) права вимоги - стягнення раніше нарахованих фінансовими установами сум за зазначеним вище кредитним договором.

З урахуванням встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявність у ОСОБА_3 , як нового кредитора ліцензії, необхідної для здійснення фінансових послуг факторингу, не вимагається, оскільки між відповідачами було укладено саме договори про відступлення права вимоги за кредитним та зобов`язальним договорами, про що свідчать умови укладення цих договір. Отже, відсутніми є передбачені статтями 203, 215 ЦК України підстави для визнання таких договорів недійсними.

З урахуванням вказаних норм права вбачається, що укладений між відповідачами правочин є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання цього договору недійсним.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України "Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг", статей 512, 514, 1077, 1079 ЦК України є безпідставними та необґрунтованими, оскільки внаслідок укладення спірних договорів відбулася саме заміна кредитора у зобов`язанні, договори про відступлення права вимоги за кредитним договором є виключно договорами про відступлення прав вимоги, а не договорами факторингу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оспорювані позивачем договори були вчинені за життя боржника, який їх не оспорював, отже не вважав їх неправомірними, за таких обставин слід вважати безпідставними доводи апелянта про порушення прав неповнолітньої особи.

Також в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зауважено, що оспорювання ланцюга договорів купівлі-продажу майнових прав (або інших правочинів) не є ефективним способом захисту (близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 23.02.2021 у справі №359/3373/16-ц). Отже, задоволення заявленої позовної вимоги про визнання недійсним договору № 81/1 купівлі-продажу майнових прав у частині іпотечних договорів від 28.08.2014 № 2286 та від 18.11.2014 №3181 не призведе до поновлення прав позивача. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що позов про визнання правочину недійсним є способом захисту прав позивача, а не способом захисту інтересу у правовій визначеності, на який вказує позивач. Натомість відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду інтерес позивача у правовій визначеності може захищатися, зокрема, позовом про визнання права або позовом про визнання відсутності права. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

Отже, за наявності вказаних обставин власник майна не позбавлений права звернутися з вимогою, зокрема, про визнання права іпотеки відсутнім і саме такий спосіб захисту може бути належним та ефективним у спірних правовідносинах. Однак вказане не означає, що позивач зобов`язаний використати цей спосіб захисту. Як Велика Палата Верховного Суду зазначила вище (пункти 115-118 цієї постанови), позивач є юридично захищеним.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Подібний висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові від 15 вересня 2022 року не знайшла підстав для відступлення від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 19.02.2020 у справі №639/4836/17, від 28.07.2021 у справі №761/33403/17, щодо відсутності правових підстав для оспорювання правочинів з реалізації майна заінтересованою особою, яка не є їх стороною.

Та обставина, що за результатом проведення камеральної перевірки МЮУ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заблоковано проведення реєстраційних дій відносно іпотечного майна на вирішення даного спору не впливає, оскільки за даними перевірки встановлені порушення у проведенні реєстраційних дій державного реєстратора щодо іпотечного майна, а саме відсутність в повному обсязі документів, необхідних для державної реєстрації, водночас у даній справі позивач оскаржує договори відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Інших обставин, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову апелянтом не наведено.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в її інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 30.12.2022

Головуючий:

Судді: