Справа №489/2350/20
Провадження №2/489/75/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 19444 грн. 05 коп. боргу за спожиту теплову енергію, 1100 грн. 30 коп. суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 486 грн. 16 коп. три проценти річних та судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що в опалюваних сезонах 2017-2020 позивач здійснював постачання теплової енергії, зокрема, у квартиру АДРЕСА_1 . На ім`я боржника, відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ, по якій боржник повинен виконувати оплату. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . Позивач надав теплову енергію за період з 01.11.2017 по 01.05.2020 на суму 19339,06 грн., за яку відповідачка не сплатила та не виконала свої зобов`язання, чим завдано позивачу матеріальну шкоду. Таким чином, з урахуванням перерахунку, залишок боргу складає 19444,05 грн..

Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Вказує, що позивач в позовній заяві зазначає, що між нею та позивачем укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Слід зазначити, що позивач у додатках до позовної заяви надає копії договору, який підписано лише з однієї сторони. Вказаний договір їй не направлявся та не надавався, оскільки позивач не надає послуги до її квартири, а відтак відсутні будь-які договірні зобов`язання. На протязі 2017-2020 рр. між позивачем та нею ведеться переписка щодо облаштування індивідуального опалення в квартирі. Нею було вжито ряд заходів та отримано всі визначені нормативною документацією, погодження та технічні рішення для подальшого відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання. Відповідно до наданого Акта про відключення позивач має право, навіть обов`язку, щодо закриття особового рахунку та припинення нарахувань з моменту складання акта, оскільки представником позивача підтверджено факт відсутності в моїй квартирі приладів теплопостачання, факт відсутності теплопостачання також підтверджує й Акт про пуск газу. Тобто, позивач вимагає сплатити послугу, яку він фактично не має можливості навіть надати до її квартири, оскільки всі тепловіддавальні прилади демонтовано. Позивач навмисно приховує докази невинуватості відповідачки на викривляє дійсність, звинувачуючи її у самовільному відключенні від мереж централізованого опалення. Окрім того, вбачається, що позивач, у зв`язку з обмеженням обсягів постачання газу, що призводило до погіршення умов перебування в житлових приміщеннях надало їй дозвіл на відключення від централізованого теплопостачання та згодом представник позивача підписав акт про відключення її квартири від внутрішньо будинкових мереж теплопостачання, однак, після цього позивач відмовляється закривати рахунок відповідача та продовжує нараховувати оплату за теплопостачання квартири.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим посилання відповідачки на відсутність укладеного договору не повинні братися до уваги, оскільки відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачки від оплати послуг в повному обсязі. Відповідачка, для отримання дозволу на відключення своєї квартири від мереж ЦО та ГВП звернулася до постійної діючої міжвідомчої комісії адміністрації Інгульського району з розгляду питань, пов`язаних з відключенням окремих квартир від централізованих мереж опалення та постачання гарячої води, та разом із заявою на видачу такого дозволу обов`язково повинна була надати копію протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення, підтримане всіма власниками приміщень, без якого комісія взагалі, станом на 29.06.2017 не мала законодавчих підстав надавати відповідний дозвіл відповідачці. Відповідачкою копія вказаного протоколу не надавалася, отже, надання відповідного дозволу вказаною вище комісією було незаконним та протиправним. В протоколі № 4 від 29.06.2017 постійно діючої міжвідомчої комісії, яким відповідачці надано дозвіл на виконання проектних та монтажних робіт для подальшого влаштування газового котла, зокрема, зазначено, що роботи з відключенням та прийняття виконуються в між опалювальний сезон. Опалювальний період розпочато з 24.10.2017. 25 жовтня 2017 року було проведено відключення квартири АДРЕСА_1 від внутрішньо будинкових мереж ЦО та ГВП шляхом видимого розриву зварюванням приєднань радіаторів (конвекторів), зварюванням стояків, ізольованих стояків, про що складено відповідний Акт, який затверджено 14.02.2019 головою міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО та ГВП ОСОБА_3 . Тобто, відключення вищевказаної квартири проведено після початку опалювального періоду, а також за відсутності представника монтажної організації, що суперечить вимогам протоколу № 4 від 29.06.2017. Зазначення відповідачки про те, що позивач має законне право, навіть обов`язок, щодо закриття особового рахунку та припинення нарахувань з моменту складання акту про відключення, а не з моменту його затвердження відповідною комісією, є надуманим та безпідставним.

Від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що позивач навмисно замовчує факт ведення переписки та переговорів, як на належний доказ ведення досудового врегулювання питання щодо закриття особового рахунку у зв`язку з відсутністю договірних зобов`язань та відсутністю фактичного надання послуг. Доводи позивача щодо незаконності рішення адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради та не легітимної міжвідомчої комісії по розгляду питань, пов`язаних з відключенням окремих квартир від централізованих мереж ЦО та ГВП не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач видав технічні умови № 21 від 23.05.2017 та погодження ПрАТ «МТЕЦ» № Л-10-05/213 від 24.05.2017, якими схвалив проведення такого відключення у квартирі. Дозвіл адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради на відключення її квартири від мереж ЦО та ГВП позивачем не оскаржувався, строк позовної давності на таке оскарження сплив 29.12.2017. На підставі наряду на підключення будинку АДРЕСА_2 , опалювальний сезон розпочато з 01.11.2017, натомість акт про відключення квартири АДРЕСА_1 складено 25.10.2017, тобто до початку опалювального сезону. Ухвалою суду від 15.06.2020, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 17.07.2020, призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.10.2020, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20.01.2021, зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 11.10.2021, поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Згідно Розпорядження в.о. заступника керівника апарату Ленінського районного суду м. Миколаєва Бреженюк Н.С. від 14 лютого 2022 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022 матеріали цивільної справи передано на розгляд судді Рум`янцевої Н.О.

Ухвалою суду від 16.02.2022, цивільну справу прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону.

Договір купівлі продажу теплової енергії між сторонами укладено не було, проте, позивач в своєму позові зазначає, що для проведення розрахунків по оплаті послуги на ім`я боржника, відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ, по якій боржник повинен виконувати оплату.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 27.01.2017, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва Про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні від 14.05.2020 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Позивач зазначає, що надавав відповідачці теплову енергію за період з 01.11.2017 по 01.05.2020 на суму 19339,06 грн., за яку відповідачка не сплатила та не виконала свої зобов`язання, чим завдала позивачу матеріальну шкоду.

Відповідачка в своєму відзиві на позов зазначає, що на протязі 2017-2020 рр. між позивачем та нею ведеться переписка щодо облаштування індивідуального опалення в квартирі, у зв`язку з чим починаючи з жовтня 2017 року вона не отримує послуг від позивача.

Відповідачка вказує, зокрема, що між нею та позивачем не було укладено Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Вказаний договір на її адресу не направлявся, а відтак відсутні будь-які договірні зобов`язання.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону чинні до 10 грудня 2017 року.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

На виконання вимог Закону ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» підготовлено та опубліковано договір № 436033 про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води від 28.02.2019 року.

Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, твердження відповідачки про те, що між нею та позивачем відсутні будь-які договірні зобов`язання у зв`язку з не укладенням Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, судом не беруться до уваги.

Відповідачка в своєму відзиві зазначає, що на протязі 2017-2020 рр. між позивачем та нею ведеться переписка щодо облаштування індивідуального опалення в квартирі, у зв`язку з чим починаючи з жовтня 2017 року вона не отримує послуг від позивача.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

У пункті 25 Правил зазначено, що відключення споживачів здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4, зареєстрованого Мінюстом України 09.12.2005 за № 1478/11758 у редакції зі змінами, внесеними згідно наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06.11.2007 року № 690 (далі Порядок), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

З метою проведення заходів щодо відключення вказаної квартири від мереж централізованого опалення ОСОБА_1 було отримано:

-технічні умови та погодження відключення від ЖКП ММР «Південь» №2113 від 01.12.2016;

-Акт №288 повторної перевірки та прочистки димових і вентиляційних каналів житлових будинків від 15.05.2017;

-технічні умови №21 від 23.05.2017 та погодження ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» №Л- 10-05/213 від 24.05.2017;

-Дозвіл Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради на відключення квартири від мереж ЦО та ГВП №Л-477 від 29.06.2017, що підтверджується витягом з протоколу №4 від 29.06.2017 постійно діючої міжвідомчої комісії адміністрації Інгульського району з розгляду питань, пов`язаних з відключенням окремих квартир від централізованих мереж ЦО та ГВП;

-замовлено та розроблено інженером-проектувальником ОСОБА_6 (реєстраційний номер 1424, кваліфікаційний сертифікат спеціаліста АР №001480) проект на відключення ввід системи центрального теплопостачання;

-23.08.2017 за №1333 ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» погоджено робочий проект та план газопроводу в квартирі;

-25.10.2017 ОСОБА_1 та представником виконавця послуг з центрального опалення начальником відділу КСТЕ ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» Юклянюк О.Г. складено Акт про відключення квартири АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, який затверджено рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП (протокол № 1 від 14.01.2019);

-27.11.2017 складено Акт про прийомку закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання додаткове встановлення 2х контурного котла по АДРЕСА_3 , відповідно до якого прийнято в експлуатацію двухконтурний котел;

-05.12.2017 укладено Договір №АМк23223-17 про підключення газових мереж внутрішнього газопостачання в точці приєднання;

11.12.2017 представниками служби внутрішньобудинкових систем газопостачання дільниці №2 ПАТ «Миколаївгаз» складено Акт на пуск газу.

Єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний затверджений акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 226/1437/16-ц (провадження № 61-29708св18) від 19.08.2019.

Відповідачкою не надано доказів на згоду всіх споживачів житлового будинку на відключення всього будинку, де розташована її квартира, від мережі централізованого опалення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у серпні 2020 року звернулася суду з позовом, в якому просила зобов`язати Приватне акціонерне товариство (далі ПрАТ) «Миколаївська ТЕЦ» зупинити нарахування за теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 починаючи з дня складання Акту про відключення квартири від внутрішньобудинкової мережі ЦО і ГВП з 25.10.2017 та закрити особовий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на позивача як споживача послуг з постачання тепла.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2020, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська ТЕЦ» про зобов`язання зупинити нарахування за теплопостачання та закриття особового рахунку відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01.03.2021, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2020 залишено без змін.

Відповідачкою не доведено законності щодо відключення приладів опалення квартири ОСОБА_1 від мережі централізованого теплопостачання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі ст.ст. 67, 68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Як вбачається з нарядів про підключення будинку до мереж теплопостачання, позивачем в спірний період була надана теплова енергія для опалення в будинок, в якому розташована квартира відповідачки.

Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.

Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 20 червня 2012 року по справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

02 квітня 2019 ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було подано до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 11166,78 грн. 54 коп., а також 601 грн. 23 коп. суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 197 грн. 36 коп. три відсотки річних та 192,10 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 11.07.2019 у справі №489/1930/19, судовий наказ №2-н/489/303/19 від 19.04.2019 про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за спожиту теплову енергію було скасовано.

У відповідності до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з п. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська Теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію у розмірі 19444 грн. 05 коп.; суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 1100 грн. 30 коп.; три проценти річних - 486 грн. 16 коп., а всього 21030 грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 2102 грн. 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», , юридична адреса: м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено «23» грудня 2022 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева