Справа № 691/159/21
Провадження № 2/691/59/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судового засідання Харук Л.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Городищенського районого суду Черкаської області з позовними вимогами до Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області, та керуючись ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1261 - 1265, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 16, 23, 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, просив встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (1), визнати право власності на земельні ділянки (кадастрові номера земельних ділянок: № 1 :02:001:0949; № 2 :02:001:0257) загальною площею 1,06 га., що розташовані в межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, які належали на праві власності ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом (2). Та, які в суді за заявою від 09.11.2021 року були змінені, на вимоги, про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини; про визнання за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки (кадастрові номери земельних ділянок: № 0:02:001:0949; № 00:001:0257) загальною площею 1,06 га, що розташовані в межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, які належали на праві власності ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , про що 28 березня 2018 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, до якої зокрема входить земельна ділянка (кадастрові номери: № 1 :02:001:0949; № 2 :02:001:0257), загального площею 1,06 га., які знаходиться в межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області. Вказані земельні ділянки належали ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧP № 145184. Цей Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03.0.2006 р. за № 22. Він, ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 15.03.1963 року, та має право на спадкування, оскільки у спадкодавця відсутні інші спадкоємці. Користуючись своїм правом на прийняття спадщини він, як спадкоємець, звернувся із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М.О. (від його імені заяву подала ОСОБА_4 на підставі довіреності). Нотаріус розглянула заяву та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі ст. ст. 46, 49, 68 Закону України "Про нотаріат", гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, з підстав, що спадкоємець в установленому законом поряку спадщину після померлої матері не прийняв. Повідомлено, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Розяснено, що цей термін можливо продовжити в судовому порядку. У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку із тим, що до смерті спадкодавця вів з нею спільне господарство, а саме: постійно проживав разом з моєю матірю, здійснював ремонт та переобладнання будинку, повністю займався і займаюсь обробкою та вирощуванням рослин на присадибній ділянці, утримував тварин. Після смерті він продовжує проживати в домі матері та утримувати господарство. В зв`язку із тим, що він до смерті матері мешкав разом із нею та вів спільне господарство, а після її смерті фактично прийняв її майно у володіння та користування, впевнений що прийняв спадщину відповідно до норм чинного законодавства. Вважає, з урахуванням ч.3 ст.1268 ЦК України, що строк на прийняття спадщини не пропустив. І його порушене право має бути поновлено через суд. Заповіт, про який зазначено в інформаційній довідці втрачений, відновити не має можливості. Тому успадковує майно як спадкоємець за законом. Факт його проживання зі спадкодавцем разом за однією адресою є загально відомим у селі і цю обставину підтверджено актом опитування про фактичне місце проживання особи. Також спільне проживання його, ОСОБА_1 із ОСОБА_3 до її смерті, можуть підтвердити інші сусіди, якщо виникне необхідність.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання на 01.04.2021 року.

02.02.2022 року закрито підготоче провадження, призначено справу до судового розгляду, з урахування уточнених позовних вимог.

28.10.2022 року в судове засідання представник відповідача Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської облсті не зявився. Від сільського голови В.Микитенко надійшла заява від 26.10.2022 № 1038/02-27 з проханням цивільну справу за позовом ОСОБА_1 проводити у відсутність представника сільської ради, щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду.

За таких обставин, ураховуючи надані заяви, клопотання, докази, за відсутності поданого відзиву на позов, та беручи до уваги пояснення, що надані в судовому засіданні представником відповідача Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області Шевченко Н.М., яка не визнаючи позов на початку розгляду справи, в ході її розгляду, не заперечила щодо заявлених вимог з урахуванням прийтятого судом уточнення позову, а також заяви від 26.10.2022 року щодо судового розгляду без їх участі, та наданих позивачем доказів, суд вважає за можливе прийняти рішення, за відсутності сторони відповідача.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень статей 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Встановлено, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує актовий запис № 99 від 28.03.2018 року, свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 , була ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивачу в справі) матір`ю, що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 03.05.1963 року, актовий запис № 15 від 15.03.1963 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне їй майно.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58725488 від 13.12.2019 року, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58725466 від 13.12.2019 року, копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.12.2019 року, державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори Бідною М.О. відмовлено ОСОБА_4 , діючої від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки спадкоємець в встановленому законом порядку спадщину після померлої матері не прийняв.

Заповіт ОСОБА_3 , що посвідчений Мліївською сільською радою Городищенського району Черкаської області 21.01.2005 року, та складений зі слів позивач на його імя ОСОБА_1 , є втраченим. Отримати його дублікат, з видачею органом місцевого самоврядування, як то передбачено Наказом Міністерства юстиції України № 3306/2 від 11 листопада 2011 року "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування", у разі втрати або зіпсування посвідченого посадовою особою органу місцевого самоврядування заповіту, не представилося можливим.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно стаття 1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом.

Інших спадкоємців, крім позивача ОСОБА_1 , не встановлено.

Згідно з підпунктом 4.10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За розясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою (позовом) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення цього.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини 3 статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц, від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17.

Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , хворіла і потребувала сторонньої допомоги та догляду, тому тривалий час і до самої смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживала разом із сином ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт проживання ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_1 (позивачем) підтверджується копією акту опитування сусідів про фактичне місце проживання особи, що виданий 23.01.2021 року депутатом Мліївської сільської ради Пінчук Д.В., та показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що надані в суді, під присягою, про те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дуже хворіла і її син ОСОБА_7 перейшов жити до неї в будинок за адресою АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка (батька), та жив постійно з нею поки вона була жива, до останньої хвилини він був з нею там день і ніч, викликав швидку медичну допомогу, більше ніж п`ять років, відомо, що в померлої був ще один син, але той помер задовго до смерті матері.

Отже, факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення частини 3 статті 1268 ЦК, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому ОСОБА_1 , вважається таким, що прийняв спадщину, що фактично усуває перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до довідки завідувача ОСОБА_8 . Бідної від 20.01.2022 року № 15/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відкритої спадкової справи не виявлено.

На час смерті ОСОБА_3 , відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку від 03.04.2006 року серії ЧР № 9145184, що представлена суду в копії, належала земельна ділянка загальною площею 1,06 га., кадастровий номер земельньої ділянки № 1 - :02:001:0949, № 2 - :02:001:0257, що розташовані в межах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, яка увійшла до спадкової маси.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296 - 1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За Висновком Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20), відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про нотаріат" при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Встановивши, що позивач постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець за законом у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подав, тобто є таким, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця, суд встановлює факт постійного проживання та визнає право власності в порядку спадкування.

Відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття - відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач у вирішені спору поклався на розсуд суду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, які є доведеними в суді.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216 - 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 6 - 13, 15, 76, 89, 200, 206, 259, 263 - 265, 274, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, земельні ділянки (кадастрові номери № 1 :02:001:0949, № 2 :02:001:0257) загальною площею 1,06 га., що розташовані в межах Мліївської сільської ради, Черкаського (Городищенського) району, Черкаської області, які належали на праві власності ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом.

Рішення суду може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення (отримання) рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.10.2022 року.

Суддя Л. П. Синиця