У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2022 Справа №607/7767/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вивозити малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України;

- зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ухвалення судового рішення у цивільній справі про визначення місця проживання дитини не чинити перешкод ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у спілкуванні та побаченні з дитиною та передавати малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері з можливістю їх безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу;

- зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк 5 днів після винесення ухвали дозволити побачення та надати побачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з донькою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з можливістю їх безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу.

- зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк 5 днів після винесення ухвали надати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про конкретну адресу місця знаходження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них, серед іншого, належать - заборона вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. При цьому, відповідно до вимог частини третьої статті 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що Відповідач під приводом спільного проведення часу з дитиною, самовільно змінив місце проживання доньки. З того часу Позивач постійно намагалась повернути дитину, але батько не йде контакт, утримує дитину у себе, обмежує спілкування матері з донькою. Станом сьогодні Відповідач не дозволяє матері бути присутньою у житті своєї доньки, бути поряд, займатись її доглядом та вихованням, негайно реагувати на будь-які потреби дитини. Разом з тим, така раптова зміна місця проживання є для дитини надзвичайно стресовою та загрожує психологічною травмою, що залишить негативний відбиток на особистості дитині в майбутньому. Окрім того, враховуючи, що Відповідач уникає спілкування з Позивачем, не дає можливості бачитись з донькою та не повідомляє жодної інформації про місце перебування дитини та її стан, у Позивача виникають обґрунтовані побоювання, що Відповідач може намагатись сформувати в уяві дитини негативний образ про неї як матір.

Частиною десятою статті 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, зважаючи на те, що предметом позовних вимог є визначення місяця проживання дитини та зобов`язання повернути неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матері, вимога заяви про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у цивільній справі про визначення місця проживання дитини не чинити перешкод ОСОБА_4 у спілкуванні та побаченні з дитиною та передавати малолітню доньку - ОСОБА_3 , матері з можливістю їх безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу; зобов`язання ОСОБА_2 у строк 5 днів після винесення ухвали дозволити побачення та надати побачення ОСОБА_4 з донькою - ОСОБА_5 , з можливістю їх безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу є частково вирішенням позову по суті, що є недопустимим.

Крім того, можливе виконання рішення суду у цій справі є визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та повернення її матері. Тому, заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивачка, не є заходами, невжиття яких утруднить чи унеможливить виконання рішення суду.

Також, вимога заяв про забезпечення позову про зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк 5 днів після винесення ухвали надати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про конкретну адресу місця знаходження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не відноситься до заходів забезпечення позову.

Щодо заходів забезпечення позову про заборону виїзду за кордон, то суд зауважує, що предметом позову є визначення місця проживання дитини з одним із батьків. У відповідно до п. 4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином, без нотаріально посвідченої згоди позивача, відповідач не зможе вивезти доньку за межі території України. Крім того, у військовий час чоловікам віком до 60 років заборонено покидати територію України.

Отже, матеріали справи не містять доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову. Тому, в задоволенні заяви по забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-154, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, бульвар Шевченка, 1, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк