КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 754/5735/13-ц Головуючий у суді першої інстанції: Скрипка О.І.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

05 грудня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Тетяна Вікторівна, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року із запереченнями на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року та ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсними умов кредитного договору, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

В Деснянський районний суд міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра», позивач) з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 216/МК/06/2007/840 від 27 червня 2007 року в розмірі 125 211,23 доларів США (еквівалент у гривнях станом на 27 лютого 2013 року становить 1 000 813,34 грн.).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року відкрито провадження у справі (том 1 а.с. 35).

В подальшому, 29 квітня 2014 року, ОСОБА_2 звернулась в Деснянський районний суд міста Києва з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_1 , про розірвання договору кредитної лінії (том 1 а.с. 172-174).

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 квітня 2014 року приєднано до сумісного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_1 , про розірвання договору кредитної лінії.

ОСОБА_1 11 вересня 2014 року також звернулась в суд із зустрічною позовною заявою до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору поруки (том 2 ас.с 1-8).

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду міста Києва 11 вересня 2014 року приєднано до сумісного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору поруки.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору поруки залишено без розгляду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» суму заборгованості за договором кредитної лінії від 27 червня 2007 року у розмірі 113 708 доларів 50 центів США. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 липня 2016 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 липня 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення пені за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

До суду першої інстанції, 23 травня 2018 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_1 про визнання недійсними умов кредитного договору, відповідно до якої ОСОБА_2 просила визнати недійсними п.п. 8.1, 8.2 договору кредитної лінії № 216/МК/06/2007/840, посилаючись на те, що викладені у вказаних пунктах умови договору щодо пені та штрафу суперечать чинному законодавству.

Також, 27 червня 2018 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки. Вказану зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що договір поруки від 27 червня 2007 року вона не підписувала.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року витребувано у ПАТ «КБ «Надра» оригінал договору поруки від 27 червня 2007 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 грудня 2018 року призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року замінено первісного позивача ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником - ТОВ «Фонд гарантування інвестицій».

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині вимог про стягнення пені закрито в зв`язку з відмовою від позову.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсними умов кредитного договору - задоволено.

Визнано недійсними п.п. 8.1, 8.2 договору кредитної лінії № 216/МК/06/2007/840, що укладений 27 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «КБ «Надра».

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору поруки - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, протокольною ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Т.В., 12 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, яка також містить заперечення на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року та ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення Деснянського районного суду міста Києва ухвалено 28 квітня 2016 року, протокольну ухвалу Деснянського районного суду міста Києва постановлено 24 червня 2020 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва постановлено 07 липня 2021 року, рішення Деснянського районного суду міста Києва ухвалено 07 липня 2021 року, ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, а саме: ухвалу Деснянського районного суду міста Києва про відкриття провадження у справі постановлено 17 квітня 2013 року та ухвалу Деснянського районного суду міста Києва постановлено 28 квітня 2016 року.

Апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 12 листопада 2022 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 11 вересня 2014 року звернувся до Деснянського районного суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору поруки (том 2 а.с. 1-8), також, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 брав участь у судових засіданнях в Деснянському районному суді міста Києва 11 вересня 2014 року, 06 жовтня 2014 року, 07 листопада 2014 року (том 2 а.с. 9-10, 13-14, 24-25) 30 березня 2016 року , звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи (том 2 а.с. 32).

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто брала участь у судових засіданнях в Деснянському районному суді міста Києва 21 листопада 2014 року (том 2 а.с. 39-40), 01 грудня 2015 року 9том 2 а.с. 140-141), 22 лютого 2015 року (том 2 а.с. 129), 27 липня 2018 року, 27 грудня 2017 року, 28 вересня 2020 року (том 5 а.с. 45-47), 07 липня 2021 року (том 5 а.с. 78-81).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , 26 червня 2018 року ознайомилась із матеріалами справи (том 4 а.с. 97), 27 червня 2018 року звернулась до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки (том 4 а.с. 122-123), клопотанням про витребування доказів (том 4 а.с. 179-180).

Окрім цього, ОСОБА_1 , та її представники - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 неодноразово звертались до суду першої інстанції із заявами про відкладення розгляду справи.

Тобто, ОСОБА_1 , принаймні з 11 вересня 2014 року було відомо про те, що в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває дана цивільна справа.

Більше того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , оскаржує рішення суду ухвалене за результатами розгляду її зустрічної позовної заяви (рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року). При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що апелянт вчиняла будь-які дії спрямовані на те, щоб реалізувати своє право на апеляційне оскарження судових рішень.

Тому, з урахуванням положень ч. 1. ст. 44 ЦПК України, ОСОБА_1 , мала добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Отже, у даній справі оскаржуване рішення Деснянського районного суду міста Києва ухвалено 28 квітня 2016 року, протокольну ухвалу Деснянського районного суду міста Києва постановлено 24 червня 2020 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва постановлено 07 липня 2021 року, рішення Деснянського районного суду міста Києва ухвалено 07 липня 2021 року, ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, а саме: ухвалу Деснянського районного суду міста Києва про відкриття провадження у справі постановлено 17 квітня 2013 року та ухвалу Деснянського районного суду міста Києва постановлено 28 квітня 2016 року, апеляційну скаргу на вказані судові рішення подано 12 листопада 2022 року, тобто, більше ніж через рік після їх ухвалення. При цьому, апелянту було відомо про розгляд справи у суді першої інстанції, докази виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення до суду із апеляційною скаргою, в матеріалах справи відсутні. Також, відсутні докази того, що позивач цікавився станом розгляду справи чи звертався до суду першої інстанції із заявами про видачу рішення суду.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Т.В., на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року із запереченнями на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року та ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Тетяна Вікторівна, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року із запереченнями на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року та ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсними умов кредитного договору, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору поруки - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар