Справа № 645/8445/21
Провадження № 2/645/1110/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Костенко Л.К.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської державної наукової бібліотеки імені В.Г. Короленка про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, якою просить визнати незаконним та скасувати Наказ відповідача Харківської державної наукової бібліотеки імені В.Г. Короленка про відсторонення її від роботи та поновити позивача на роботі на посаді бібліотекаря 1 категорії та зобов`язати відповідача виплатити позивачу заробітну плату за час незаконного вимушеного прогулу з 09.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює з 20.03.1997 р. в Харківській державній науковій бібліотеці імені В. Г. Короленка на посаді бібліотекаря 1 категорії. 9 листопада 2021 року нею надіслана заява до керівництва Харківської державної наукової бібліотеки імені В. Г. Короленка про відмову надавати відомості про щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 згідно статті 39-1 «Основи законодавства України про охорону здоров`я». 01 грудня 2021 року від відповідача надійшло попередження про відсторонення її від роботи, в разі якщо вона не надасть сертифікат щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID -19. 08 грудня 2021 року позивача було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID -19 на підставі наказу від 08.12.2021 №129/03-к. Термін відсторонення від роботи на період дії карантину, встановленим КМУ, або до усунення причини такого відсторонення. Позивач вважає, що відсторонення її від роботи є неприпустимим та таким, що порушує її права як громадянина України та працівника, а дії роботодавця незаконними та такими, що порушують низку нормативно-правових актів та основний закон - Конституцію України.

Ухвалою судді від 21 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

10.01.2022 представником відповідача Харківської державної наукової бібліотеки імені В.Г. Короленка Будецьким Р.В. наданий відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Відзив мотивований тим, що позивач дійсно з 20.03.1997 по теперішній час працює на посаді бібліотекаря 1- ї категорії у Харківській державній науковій бібліотеці імені В.Г. Короленка. Позивач не звільнена з роботи, на вказаній посаді перебуває і по теперішній час, оскільки за відсторонення від виконання посадових обов`язків - не є звільненням з посади. 09.11.2021 позивачем на адресу відповідача надіслано заяву про відмову надавати відомості про щеплення проти респіраторної хвороби COVID-19, відповідно до статті 39і Закону України «Про Основи законодавства України про охорону здоров`я», а саме, щодо відмови надавати інформацію, яка містить лікарську таємницю. На зазначену заяву позивачу 24.11.2021 за вих.№01/371 було надано мотивовану відповідь, із зазначенням законодавчого та нормативного регулювання порушеного питання. Наказом відповідача від 12.11.2021 №114/03-к всім працівникам відповідача доведено, що на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти COVID- 19 є обов`язковим для всіх працівників бібліотеки. Така вимога мотивована відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 р. № 1645- III, п. 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 та згідно наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 01.11.2021 № 2393. Зазначений наказ доведено під підпис всім працівникам відповідача. Зокрема, відповідно до листа ознайомлення працівників ВАК з наказом ХДНБ №114/03-к від 12.11.2021, позивач відмовилась від підпису про ознайомлення із наказом. Також, відповідно до акту від 17.11.2021, позивач 17.11.2021 була ознайомлена із наказом від 12.11.2021 №114/03-к, але від підпису відмовилась. Також, 01.12.2021 позивачу було надано повідомлення від 01.12.2021 №03/126, яке було отримане позивачем 01.12.2021, про те, що з 09.12.2021 на період дії карантину, встановленого КМ України, щеплення проти COVID-19 є обов`язковим для працівників бібліотеки. Також, відповідним повідомленням позивачу було запропоновано в термін до 08.12.2021 надати за місцем роботи документ, який підтверджує щеплення проти COVID-19 однією чи двома дозами вакцини, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, або довідку встановленого МОЗ України зразку про абсолютні чи тимчасові протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16.09.2011 №595. Позивача також було поінформовано про те, що у разі неподання вищезазначених документів, вона буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати, з 09.12.2021 та до усунення причини такого відсторонення. Наказом відповідача від 08.12.2021 №129/03-к, витяг з якого надано позивачем, позивач була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати, з 09.12.2021. Позивачу встановлено термін відсторонення від роботи на період дії карантину, встановленого КМ України, або до усунення причини (надання сертифікатів про щеплення, довідок про протипоказання тощо). Отже, відповідач вважає, що, відсторонення позивача здійснено на підставах та в порядку визначеному чинним законодавством, є законним, із наступних підстав.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, Харківської державної наукової бібліотеки імені В.Г. Короленка Будецький Р.В., який діє на підставі довіреності, проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені вище у відзиві.

Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Суд установив, що 20.03.1997 позивач призначена на посаду бібліотекаря 1 категорії Харківської державної наукової бібліотеки імені В.Г. Короленка та з цього дня перебуває з відповідачем у трудових відносинах, що підтверджується копією трудової книжки.

Відповідно до копії Наказу №129/03-к від 08.12.2021 позивача відсторонено від роботи з 09.12.2021 без збереження заробітної плати в зв`язку з ухиленням і відмовою від обов`язкового профілактичного щеплення. Встановлено ОСОБА_1 термін відсторонення від роботи на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України або до усунення причини (надання сертифікатів про щеплення, довідок про протипоказання, тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Отже, статтею 12 Закону до обов`язкових віднесено щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу; щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 за статтею 12 Закону не є обов`язковим. Згідно зазначеного закону хвороба COVID-19 не є інфекційною. Нормами цієї статті також передбачено запровадженні інших обов`язкових щеплень, проте виключно в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Підпунктами 1-2 пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 (в чинній на 08 листопада 2021 року редакції) на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (рішення Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституції України положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

Наказ винесений відповідачем на підставі статті 46 Кодексу законів про працю України, статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пункту 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» установлено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у частині 6 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», у якій указано, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження, засвідчити це актом у присутності свідків.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Суду не надано достатніх, належних і допустимих доказів того, що роботодавцем при відстороненні позивача від роботи у зв`язку із відсутністю у неї щеплення проти COVID-19 дотримано вимоги ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» у частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного лікарем у присутності свідків, у разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача до роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби.

Натомість відповідач видав Наказ на підставі одного лише повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення, яке саме по собі не створює жодних юридичних наслідків та не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання нею медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, винесення відповідачем Наказу без отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного лікарем у присутності свідків, у разі відмови дати таке підтвердження, а також без подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби щодо недопуску позивача до роботи є порушенням вимог частин другої та шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Відсторонивши позивача від роботи з порушенням вимог законодавства відповідач порушив законне право позивача на працю.

У своєму рішенні від 28 серпня 2020 року Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України „Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", положень частин першої, третьої статті 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік", абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II „Прикінцеві положення" Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік"» наголосив: п. 3.2. Конституційний Суд України зазначає, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статями 4, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Конституційний Суд України наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Суд констатує, що відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать Постанова КМУ і Наказ МОЗ.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України (ст. 76 Конституції).

Відповідно до пункту 2 статті 116 Конституції Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянами.

За таких обставин, ураховуючи, що Наказ винесено з порушенням вимог законодавства, позовні вимоги в частині скасування Наказу суд вважає обґрунтованими та вважає за необхідне їх задовольнити.

Щодо вимоги позивача поновити її на роботі суд вважає, що така вимого задоволенню не підлягає, оскільки позивач не була звільнена з роботи, що підтверджується копією трудової книжки, і наразі перебуває з відповідачем у трудових відносинах, а тому така вимога є передчасною.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу в повному обсязі за весь час незаконного відсторонення позивача від роботи.

На підставі викладеного суд задовольняє позовні вимоги частково.

Суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 46 КЗпП України, Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280?282, 284, 289, 352, 354, 355, пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської державної наукової бібліотеки імені В.Г. Короленка про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №129/03-к від 08.12.2021 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 , виданий Харківською державною науковою бібліотекою імені В.Г. Короленка.

Зобов`язати Харківську державну наукову бібліотеку імені В.Г. Короленка () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи на підставі наказу від №129/03-к від 08.12.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із Харківської державної наукової бібліотеки імені В.Г. Короленка, на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині допуску ОСОБА_1 до роботи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Харківська державна наукова бібліотека імені В.Г. Короленка, , адреса: 61003 м. Харків, пров. Короленка, б. 18.

Повний текст рішення складено 18.02.2022.

Суддя