Справа № 372/4741/21
Провадження № 2-557/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 травня 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Денисенко Ю.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що вона є власником житлового будинку, загальною площею 92,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування будинку від 22 вересня 2001 року № 2559, виданого Державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 , даний житловий будинок належав її матері, проте після прийняття його в дар він належить їй одноособово і починаючи з 2001 року вона користується цим будинком, сплачує всі комунальні послуги, ремонтує його та доглядає за ним. Відповідачка ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає, там відсутні її речі, всі комунальні вона сплачує самостійно, реєстрація відповідачки порушує права позивачки, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

16.02.2022 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, та призначення справи до розгляду.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, пояснила, що відповідачка не з`являлася в будинку, який їй належить вже на протязі 20 років.

Свідок ОСОБА_5 будучи двоюрідною сестрою позивачки в судовому засіданні пояснила, що відповідачка ніколи не проживала в будинку, який належить позивачці.

Свідок ОСОБА_6 будучи сусідкою позивачки в судовому засіданні пояснила, що відповідачка прописана в будинку позивачки, проте вона там ніколи не з`являлася.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причин неявки суду не повідомила, хоч про день, час та місце слухання справи неодноразово повідомлялася належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подала.

У свою чергу відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження, до суду не подав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши позивачку, свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є одноособовим власником загальною площею 92,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування будинку від 22 вересня 2001 року № 2559, виданого Державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 .

Даний житловий будинок належав матері позивачки, ОСОБА_7 . Після прийняття в дар, даний житловий будинок належить позивачці одноособово.

З 2001 року позивачка в тому числі користується даним будинком, сплачує всі комунальні послуги, ремонтує його та доглядає за ним.

В грудні 2020 року позивачка звернулась до депутата Обухівської міської ради, ОСОБА_8 , із заявою про складання та видачу актів, щодо не проживання відповідача по справі у вищевказаному будинку за вищевказаною адресою.

В подальшому, щомісячно депутатом міськради складались акти про не проживання ОСОБА_2 .

Відповідачка ОСОБА_2 вже більше 20 років не проживає в даному будинку, тобто вона не проживає в будинку вже більше ніж один рік, у житловому приміщенні (будинку) відсутні її особисті речі.

Факт не проживання ОСОБА_2 , підтверджується наступними належними та допустимими доказами, актами, які складені депутатом Обухівської міської ради Київської області (в розумінні ст.ст. 76-81,95 ЦПК України), а саме: Акт про не проживання ОСОБА_2 за грудень 2020 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за січень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за лютий 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за березень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за квітень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за травень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за червень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за липень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за серпень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариню Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за вересень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за жовтень 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук; Акт про не проживання ОСОБА_2 за листопад 2021 року, який підписаний депутатом Обухівської міської ради Дариною Шевчук.

Всього було складено 12 актів про не проживання ОСОБА_2 за 12 місяців. Всі вищевказані акти складені в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також підписані (посвідчені) депутатом Обухівської міської ради, ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. ;

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Виключення, які визначені ч. З ст. 71 ЖК України при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців - відсутні.

Більше того, відповідачка не є членом сім`ї позивачки в розумінні ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України та ч.ч. 2, 4 ст. З СК України, у зв`язку з чим на неї не поширюється право користування будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.ст. 150, 156 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Отже, як вбачається з положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право користування будинком особи, яка не є членом сім`ї власника будинку, не передбачено чинним житловим законодавством. Таке право користування зберігається лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Отже, враховуючи вищевикладене слід звернути увагу на те, що одноособовим власником будинку є, позивачка ОСОБА_1 на підставі Договору дарування будинку від 22.09.2001 року № 2259.

Відповідачка ОСОБА_2 не має статусу члена сім`ї власника будинку, проте зареєстрована в даному будинку, однак не проживає в ньому. Тому, позивачка, як власник будинку АДРЕСА_1 має право вимагати визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зазначено, що відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Крім того між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом.

Таким чином, відповідачка втратила право користування житлом на підставі її відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні.

Суд вважає можливим захистити право позивачки шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а обраний позивачкою спосіб захисту її інтересів ґрунтується на законі.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи ( крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачки у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами, а відповідачка всупереч вимогам ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України не подала заперечень на позов.

Правомірним суд визнає і вимоги позивачки про відшкодування відповідачкою понесених нею судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією про оплату № 65844.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 109, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 71, 72, 109, 116, 157 Житлового кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий) судові витрати в розмірі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення також може бути переглянуто Обухівським районним судом Київської області у випадку подання відповідачем відповідної письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя М.В.Кравченко