Справа № 761/8465/17
Провадження № 2/761/76/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить виселити ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідач, проживаючи у вказаному будинку, жодним чином в його ремонті, утриманні та оплаті комунальних послуг участі не приймає та завдає позивачу, як власнику цього будинку матеріальних збитків. Проживання відповідача у будинку АДРЕСА_1 створює позивачу перепони у розпорядженні власністю, тому ОСОБА_1 був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, останній був власником Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 з 1506.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30166179 від 22.06.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. та договору іпотеки від 16.09.2015 року.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування рішення про реєстрацію права власності (№761/35608/16-ц).

При цьому, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2020 року у справі №761/35608/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Ганни Володимирівни - задоволено та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30166179 від 22 червня 2016р. 19:44:22, номер запису про право власності: 15088291 від 15 червня 2016р. 18:22:56, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_1 .

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2020 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року скасовано та ухвалено нове про задоволення позову, а саме скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30166179 від 22 червня 2016р. 19:44:22, номер запису про право власності: 15088291 від 15 червня 2016р. 18:22:56, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_1 .

Тобто, ОСОБА_1 , станом на дату ухвалення рішення, не є власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 .

Стаття 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР).

У частині першій статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право кожної особи на повагу до свого житла.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Таким чином, оскільки позивач не є власником Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а отже позбавлений права розпоряджатись ним, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 317, 321, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 77-81, 141, 263, 265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2022 року

Суддя: Н.Г. Притула