Справа № 466/7674/21 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/3915/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м.Львів

Справа № 466/7674/21

Провадження № 22ц/811/3915/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова, постановлену у м.Львові 20 серпня 2021 року суддею Глинською Д.Б., у справі за заявою АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу,-

встановив:

19 серпня 2021 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося із заявою про видачу судового наказу, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1 724, 10 грн. та 227 грн. судового збору. Вказує, що правовідносини між сторонами регулюються Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року № 2498, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Зазначає, що між сторонами укладено договір розподілу природного газу, оскільки боржник спожив природний газ, що підтверджується розрахунком заборгованості. Договір розподілу є публічним. Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу; а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу (частина перша статті 40 Закону України «Про ринок природного газу»). Вказує, що плата за доставку (розподіл) вилучена з рахунків за газ. Всі споживачі отримують окремі рахунки для сплати за газ та за доставку (розподіл) газу. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за договором здійснюється побутовим споживачем, якому надаються послуги з розподілу природного газу, до 20 числа (включно) місяця на підставі рахунка оператора газорозподільної системи. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України (пункт 8.1. розділу 8 договору розподілу). Станом на 1 серпня 2021 у боржника наявна заборгованість за розподіл природного газу на загальну суму 1 724,10 грн. Стверджує, що видача судового наказу про стягнення заборгованості за надану послугу з розподілу природного газу передбачена пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу.

Ухвалу суду оскаржує АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз». В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на її доводи; провести розподіл судових витрат. Посилається на постанову НКРЕ КП № 2498 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», згідно якої договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором, який регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором газорозподільної системи обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам). Умови цього договору однакові до всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу (пункт 1.2. договору). Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор газорозподільної системи направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплати рахунку оператора та/або документально підтверджене споживання природного газу; виписку з особового рахунка боржника ОСОБА_1 , що свідчить про наявність в нього заборгованості за період з травня 2020 року по липень 2021 року включно в сумі 1 724,10 грн.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, у пункті 1 частини першої статті 353 цього Кодексу (відмови у видачі судового наказу) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Розгляд справи проведено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статей 1,3,15,16 ЦК України, статей 2,4-5,12-13,19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюється з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Згідно зі статтями 6 і 13 Конвенції, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕ КП) № 2494 від 30 вересня 2015 року, постановою НКРЕ КП № 2498 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, що знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через газорозподільну систему до оператора, які отримують природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з пунктом І глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем доступ суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) її оператора, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення оператором належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.

Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу газорозподільної системи обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до газорозподільної системи.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до газорозподільної системи, забезпечуються цілодобовим доступом до такої та можливістю розподілу (переміщення) природного газу у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до газорозподільної системи, включаючи забезпечення її оператором цілодобового їх доступу до цієї системи для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між оператором газорозподільної системи та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу).

На підставі укладеного договору розподілу природного газу оператор газорозподільної системи: присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його оператору газотранспортної системи для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі оператора, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника; надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; забезпечує формування та передачу прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем оператору газорозподільної системи у порядку, визначеному Кодексом.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором газорозподільної системи (до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений оператором газорозподільної системи з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до цієї системи, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора такої.

Побутові споживачі зокрема, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктами 3 і 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор газорозподільної системи зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу, також роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між оператором газорозподільної системи та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора газорозподільної системи та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

У пунктах 1, 2, 3 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та оператором системи здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з оператором газорозподільної системи відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором газорозподільної системи у загальному потоці природного газу від точок його надходження в систему до пунктів призначення споживача.

За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до її оператора письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до статті 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу, є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

Пунктом 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (стаття 634 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви - приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку оператор газорозподільної системи направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора газорозподільної системи, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Встановлено, що в заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що станом на 1 серпня 2021 року у боржника наявна заборгованість за розподіл природного газу на загальну суму 1 724,10 грн.

Суддя першої інстанції посилається на те, що заявником не надано жодних доказів про те, що саме боржник ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 отримав дані послуги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно із статтею 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Оскаржувана ухвала обґрунтована тим, що заява АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3.1. Умов передачі природного газу споживачу, передбачених Типовим договором розподілу природного газу, санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома оператора газорозподільної системи у встановленому законодавством порядку, а до відома споживача - його постачальником.

За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

У Розділі І «Загальні положення» Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року, встановлено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора газорозподільної системи у відповідному розрахунковому періоді у визначеному порядку. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати Типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з Розділом ІІІ вказаних Правил договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати Типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам (далі - постачальник із спеціальними обов`язками), додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

Для забезпечення приєднання до умов договору розподілу природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору розподілу природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року № 2498.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Заявником не надано суду доказів надсилання боржнику заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу як побутовим споживачем та її підписання останнім.

Відповідно до п.23 Правил постачання природного газу постачальник має право безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акту.

Згідно із пунктом 21 Правил постачання природного газу побутовий споживач має право на вільний вибір постачальника та безоплатну зміну постачальника; безперервне отримання природного газу за умовами договору постачання природного газу; зменшення розміру плати в разі погіршення наданих постачальником послуг; отримання інформації про загальні умови постачання (у тому числі ціни), порядок плати за спожитий природний газ, права та обов`язки постачальника та побутового споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і побутовим споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та іншу інформацію відповідно до договору постачання природного газу; розірвання договору та/або відшкодування збитків в установленому законодавством порядку, зокрема цими Правилами; проведення звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта; безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показання власного споживання природного газу; інші права, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

В оскаржуваній ухвалі зазначено, що заявником не було додано до заяви про видачу судового наказу доказів на підтвердження проведення з боржником звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта або відмову від даних дій.

До заяви про видачу судового наказу додано акт обстеження від 23 липня 2021 року, згідно з яким в ході перевірки виявлено, що за адресою: АДРЕСА_1 у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу.

Розмір заборгованості, який заявник просить стягнути з боржника, не можна вважати безспірним, а тому щодо нього може існувати спір про право.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

З доданих до заяви про видачу судового наказу матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг газопостачання за адресою: будинок АДРЕСА_1 (рахунок № НОМЕР_1 ); йому присвоєно ЕІС-код 56ХМ22А34397528К. Газопостання включено, показники лічильника змінюються та збільшуються. Фактичний обсяг споживання природного газу за 2018/2019 роки - 1928,04 куб.м; за 2018/2020 роки - 1466,07 куб.м; період виникнення боргу - січень 2020 року - липень 2021 року; поточний показник - 6025,22.

З наданого заявником розрахунку вбачається, що боржник проводив оплату за послуги з газопостачання, але не у повному обсязі, його заборгованість становить 1 724,10 грн. Зазначений розрахунок не оспорений і не спростований. Договір розподілу природного газу розміщений на веб-сайті АТ «Львівгаз».

Тому належить зробити висновок, що, здійснюючи споживання природного газу та оплату цих послуг, ОСОБА_1 приєднався до умов договору розподілу природного газу на умовах Типового договору. Відтак із висновками судді першої інстанції про відсутність договору між сторонами погодитися не можна.

Вартість послуги з розподілу природного газу для споживача є незмінною та обчислюється як добуток 1/12 всього об`єму спожитого газу боржником за попередній рік на тариф, що встановлений НКРЕ КП.

Механізм нарахування послуги з розподілу природного газу передбачений у Главі 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Наданий заявником розрахунок заборгованості боржника не оспорений та не спростований. Тому підстави стверджувати, що розмір заборгованості не є безспірним відсутні. У випадку встановлення протилежного, процесуальним законом передбачений механізм скасування судового наказу.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок про відмову у видачі судового наказу, оскільки подана заявником заява не відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, не відповідає встановленим обставинам.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку, зокрема, цивільної справи.

У такий спосіб здійснюється «право па суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але і право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії»).

Україна як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є , зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи встановлене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат у випадку, коли він змінює рішення або ухвалює нове, не передаючи справи на новий розгляд. У даному випадку суд апеляційної інстанції не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись: ст.ст. 141, 367, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2021 року скасуватиі направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Львова.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді