465/5533/17
2/465/587/22
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

15.06.2022 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Титикайло І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» в особі представника Попадюка Мирослава Володимировича звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 23197,80 грн. та судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28 лютого 2020 року скасовано заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 14 березня 2019 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

27 квітня 2020 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог та стягнення з відповідача франшизи в розмірі 1000,00 грн.

Представник відповідача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, вказуючи, що відповідачем ОСОБА_1 в повному обсязі погашено заборгованість перед ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна». На підтвердження цього надав суду квитанцію №Р4ЕВ-РА39-3М2Р-ТЕТ2 від 02.10.2021 про сплату боргу в розмірі 1000,00 грн. Також, просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на користь відповідача судові витрати, понесені з розглядом даної справи, а саме судовий збір в розмірі 384,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу 12000,00 грн, а всього 12384,20 грн.

Представник відповідача зазначив, що дії позивача щодо подання позову про стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в розмірі 23197,80 грн. були необґрунтованими, що визнано і самим позивачем шляхом подання заяви про зменшення розміру позовних вимог. Саме подання незаконного позову призвело до необхідності звернення відповідача до АО «Танасишин, Михайлевський і партнери» за захистом свого права.

Представник позивача подав проти задоволення клопотання про стягнення судових витрат заперечив, вказуючи на те, що на час подання позовної заяви позивач подав повністю обґрунтований позов. З цього приводу подав письмові заперечення, у яких просив відмовити у стягненні з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в разі відсутності предмета спору, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 20.09.2021 у справі №638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21), суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судом встановлено, що порушене право позивача відновлено відповідачем у повному обсязі та погашено наявну заборгованість в розмірі 1000,00 грн., що стверджується відповідною квитанцією АТ «Універсалбанк» №Р4ЕВ-РА39-3М2Р-ТЕТ2 від 02.10.2021.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи заборгованість погашена відповідачем у повному обсязі, у зв`язку з чим між сторонами не залишилося неврегульованих питань, суд вважає, що предмет спору між сторонами відсутній, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Представник відповідача просить стягнути з позивача витрати за професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. На підтвердження факту наданих послуг правової допомоги до матеріалів справи долучив договір про надання правової допомоги від 18.11.2019, меморіальний ордер від 23.12.2019 про сплату коштів в сумі 6900,00 грн. на рахунок АО «Танасишин, Михайлевський і партнери», меморіальний ордер від 25.04.2020 про сплату коштів в сумі 5100,00 грн. на рахунок АО «Танасишин, Михайлевський і партнери», акт виконаних робіт №21/04/2020, детальний опис виконаних робіт від 04.10.2021.

Зі змісту акта виконаних робіт вбачається, що виконавцем в інтересах замовника надано правову допомогу у справі щодо стягнення страхового відшкодування , яка включає консультацію, складення адвокатських запитів, ознайомлення з матеріалами справи в суді, складення та подання заяви про перегляд заочного рішення, заява про закінчення виконавчого провадження, складення відзиву на позовну заяву, участь в судових засіданнях.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що факт отримання відповідачем правових послуг, наданих АО «Танасишин, Михайлевський і партнери» та їх оплата підтверджена відповідними доказами.

Також, факт надання правових послуг не оспорюється сторонами.

У той же час, позивачем оспорюється відшкодування правової допомоги. Представник позивача вважає, що такий розмір є неспівмірний зі складністю справи та наданих адвокатом послуг зі складання процесуальних документів, витраченим часом і обсягом послуг. Також зазначив, що розмір правової допомоги не є співрозмірним із ціною позову, тому просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з позивача.

Заперечуючи вказане, представник відповідача зазначив, що необхідність звернення за захистом своїх прав у відповідача виникла саме через дії позивача, оскільки поданий позов був безпідставним та необґрунтованим.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.141 ЦПК, враховує, зокрема поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Відповідно до ч. 9 ст.141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд враховує, що передумовою звернення позивача до суду були неправомірні дії відповідача, які полягали у невиконанні грошових зобов`язань перед ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна», а також те, що лише після вжиття позивачем правових способів захисту шляхом пред`явлення позову, відповідачем було відновлено його право і повернуто кошти.

Однак, з урахуванням особливостей вказаної справи, зважаючи на те, що відповідач звернувся за правовою допомогою для захисту своїх прав у справі про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 23197,80 грн., позовні вимоги було зменшено до 1000,00 грн. тільки після скасування заочного рішення, суд вважає, що стягнення витрат за правову допомогу з позивача на користь відповідача відповідатиме основним засадам (принципам) цивільного судочинства, зокрема, верховенству права та відшкодуванню судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

У той же час, відповідно до ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що відповідач та АО «Танасишин, Михайлевський і партнери»визначили розмір витрат на правову допомогу у Договорі про надання правової допомоги від 18.11.2019. Такий розмір становить 12000,00 грн.

Враховуючи те, що завданням цивільного судочинства, є насамперед справедливий, та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд вважає, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 6000,00 грн. не порушуватиме принципу співмірності позовних вимог, відповідатиме складності справи та виступатиме гарантією реалізації правомірних очікувань відповідача, який звернувся за правовою допомогою щодо захисту його інтересів, наданих йому кваліфікованим адвокатом.

Суд вважає, що за даних обставин та процесуальної поведінки позивача, сума у розмірі 6000,00 грн. не становитиме надмірного тягара для ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна», оскільки суду не надано доказів про те, що на даний час вказана юридична особа перебуває у складному економічному становищі.

Щодо стягнення судового збору, то судом встановлено, що при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення відповідач сплатив судовий збір у розмірі 384, 20 грн. В процесі розгляду справи, суд дійшов висновку, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки дії відповідача полягали у невиконанні грошових зобов`язань перед ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна».

З огляду на це, вимога відповідача в цій частині є безпідставною і судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20 грн. необхідно залишити за відповідачем.

Керуючись п.2 ч.1. ст.255 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування закрити.

Cтягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (Шість тисяч) гривень 00 копійок.

У решті вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15 червня 2022 року.

Головуючий суддя Г.П. Мигаль