Справа № 148/2110/21
Провадження №2/148/152/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах адвокатом Кравець Вітою Анатоліївною, до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Адвокат Кравець В.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що останньому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 18.06.2009 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-2216, на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрований позивач та його колишня дружина, відповідачка ОСОБА_2 , малолітні та неповнолітні особи в будинку не зареєстровані та не проживають.

Шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, розірвано згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.02.2020. Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вересні 2019 року відповідач з донькою переїхали в м. Вінницю, де проживають в квартирі АДРЕСА_2 яка належить матері відповідачки. Відповідачка не проживає в належному позивачеві будинку понад один рік без поважних причин. Вона не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, її особистих речей в будинку немає. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинив. Реєстрація відповідача у належному позивачеві житлі порушує право останнього щодо розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. В зв`язку з чим позивач просить визнати відповідача ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити, а судові витрати залишити за позивачем.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Від неї до суду надійшла заява від 14.12.2021 (а.с. 26), яка фактично є відзивом на позов, в якій зазначено, що з 2013 року по 2019 рік відповідач проживала з позивачем однією сім`єю в спірному будинку. Протягом вказану часу позивач робив у будинку ремонт, та обіцяв даний будинок їх дочці. В 2019 році вона з дочкою ОСОБА_4 змушені були виїхати з будинку, оскільки у відповідача з`явилася інша жінка та життя в будинку стало нестерпним. На даний час вона з неповнолітньою дочкою тимчасово проживають в квартирі її матері у м.Вінниця. Заперечує проти позову, оскільки вважає, що позивач хоче продати спірний будинок і в такому разі дочка залишиться без житла та втратить право на майно батька (а.с.26).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 18.06.2009 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-2216, спадкоємцем майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно копії витягу № 316 про зареєстрованих у житловому приміщенні/житлі осіб від 18.10.2021, виданого Відділом центру надання адміністративних послуг Тульчинської міської ради, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані дві особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 23.11.2011 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - з 10.04.2017 (а.с.7).

Також судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.02.2020 (а.с.8-9).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Тульчинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно копії довідки №979 від 18.10.2021, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради, станом на 18.10.2021 у будинку АДРЕСА_1 малолітні та неповнолітні особи не зареєстровані та не проживають (а.с.11).

З довідки від 10.11.2021, виданої головою квартального комітету Тульчинської міської ради позивачу ОСОБА_1 , вбачається, що він прописаний та проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Колишня дружина ОСОБА_2 прописана, але не проживає у будинку з 01.06.2019 (а.с. 12).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.11.2021 встановлено, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.2017 (а.с. 13).

Правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян відносно членів сім`ї власника регулюються нормами ЦК України та ЖК України.

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Отже, припинення сімейних відносин із власником житла не позбавляє відповідача права користування житловим приміщення, до якого позивач вселилася, як член сім`ї власника на законних підставах за його згодою.

Разом з цим, поряд із захистом житлових прав, Конституція України і Цивільне законодавство захищають і право власності.

Так, статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні без поважних причин.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.

З досліджених в ході судового розгляду доказів встановлено, що спірний будинок АДРЕСА_1 є приватною власністю позивача, який він отримав в порядку спадкування. Відповідач, яка вселилась у вказаний будинок на законних підставах, як член власника житла, не проживає у даному будинку більше одного року перед зверненням позивача до суду. Доказів поважності причин непроживання відповідача в даному житлі нею суду не представлено. Наявність домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлено. З досліджених доказів вбачається, що відповідач добровільно виселилася зі спірного будинку, оскільки переїхала мешкати до іншого житла, в інше місто. Її доводи про те, що проживання в спірному будинку стало нестерпним ніякими доказами не підтверджені. Так само відповідачем не доведено, що позивач чинив або чинить їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Посилання відповідача на те, що їх з позивачем неповнолітня дочка втратить право на житло в разі задоволення позову, надумані та необгрунтовані, оскільки встановлено, що в спірному будинку вона не зареєстрована та не проживає. Відповідачем, не вживалося жодних дій, які б свідчили про її бажання дійсно проживати у спірному житлі та користуватися ним. Лише її заперечення проти позову не свідчать про зацікавленість у вказаному житлі.

Вказане узгоджується із практикою Верховного Суду у справі № 645/7374/18 від 21.10.2020.

З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає можливим позов задовольнити.

Судові витрати суд залишає за позивачем, оскільки таке бажання він висловив у своєму позові

Керуючись ст.ст. 16, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156, 162 ЖК, ст.ст. 12,13,19, 76-82, 258, 259, 263, 265, 279, 354-355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_4 , особою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.А. Штифурко