Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7376/20 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 3 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/7376/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку спільному майні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомиської області від 26 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить 5/6 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Співвласником 1/6 частини цього нерухомого майна є ОСОБА_2 , яка також має у власності житловий будинок АДРЕСА_2 .

Враховуючи ту обставину, що вона має у власності інше житло, а належна їй частка у житловому будинку АДРЕСА_3 є незначною, позивачка просила припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину спірного житлового будинку.

Окрім того, просила визнати за нею право власності на 1/6 частину цього нерухомого майна.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно з висновком будівельно-технічної експертизи неможливо здійснити виділ в натурі 1/6 частини спірного житлового будинку. Тобто, нею доведено існування підстав для припинення права власності на частку у спільному майні. Вартість належної відповідачці частини цього нерухомого майна становить 72383 грн. Вказані кошти були внесені нею на депозитний рахунок суду.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 серпня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_2 має у власності інше житло. Таким чином, припинення її права власності на 1/6 частину спірного житлового будинку не завдасть їй істотної шкоди та не призведе до позбавлення єдиного житла.

Окрім того, в судовому засіданні відповідачка підтвердила ту обставину, що, перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3 , вони за спільні кошти побудували житловий будинок, розташований по АДРЕСА_4 .

Вважає помилковим висновок суду про те, що право власності відповідачки на 1/6 частину спірного житлового будинку можливо припинити лише у разі, коли сплачена їй грошова компенсація за цю частку буде достатньою для придбання іншого рівноцінного житла.

Стверджує, що фактично, у мотивувальній частині рішення суд поклав на неї обов`язок забезпечити відповідачку житлом, що не узгоджується з вимогами цивільного законодавства.

Також суд помилково вважав, що вона повинна надати докази неможливості спільного з відповідачкою користування житловим будинком.

В судовому засіданні відповідачка та її представник не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить 5/6 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 набула у власність 1/6 частину цього житлового будинку.

Відповідно до висновку комісійної судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №311/09-2021 від 8 вересня 2021 року вартість 1/6 частини цього житлового будинку становить 72383 грн.

Експертами також зазначено про неможливість виділу належної відповідачці частини спірного житлового будинку, оскільки 1/6 частка за площею не відповідає вимогам ДБН. Технічний стан конструктивних елементів будинку не забезпечить міцність, стійкість та просторову жорсткість, спроможність сприймати додаткові навантаження і зберігати статичну непорушність в разі реконструкції і переобладнання.

Вартість належної відповідачці частки у спірному житловому будинку у розмірі 72384 грн. було внесено позивачкою на депозитний рахунок суду.

Відповідно до положень статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Вирішуючи даний спір, суд взяв до уваги правовий висновок, який міститься у постанові Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі №908/1754/17, згідно з яким припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення порушення прав та інтересів співвласника, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода ( майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.

Суд першої інстанції взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 проживає у спірному житловому будинку, в якому зареєстрована з березня 2021 року. Тобто, на даний час спірний житловий будинок є місцем її проживання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надала суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який містить інформацію про те, що за відповідачкою зареєстроване право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Як пояснила ОСОБА_2 , вказане житло було відчужене нею на підставі договору купівлі-продажу, проте відповідна інформація не була внесена до Державного реєстру речових прав.

Оскільки спірний житловий будинок є постійним місцем проживання відповідачки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позбавлення її права власності на 1/6 частину цього житла призведе до істотного порушення її прав.

Вірним є висновок суду про те, що компенсація вартості належної відповідачці частки у цьому житловому будинку є незначною та такою, що не забезпечить її рівноцінним житлом.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: