РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Буга Р.М.,

розглянувши по суті без участі сторін та інших осіб справу за позовом адвоката Полігаса Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Жмеринської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації, про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача 28 вересня 2022 року звернувся до суду з цим позовом і вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки, після смерті якого відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю): земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 5,2344 га на території Браїлівської селищної ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Це майно рахується за померлим ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Жмеринської РДА від 10 червня 2011 року №277. Державний акт на право власності на земельну ділянку за життя ОСОБА_2 не видавався. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом звернення в Жмеринську районну державну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та отримала свідоцтво на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Разом з тим позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка залишились після смерті її чоловіка у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на неї. Тому представник позивачки звернувся до суду і просив визнати за нею право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) № НОМЕР_1 , загальною площею 5,2344 га на території Браїлівської селищної ради Жмеринського району, яка рахується за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.1-3).

На обґрунтування позиції позивача представник надав копії документів, які підтверджують, що за померлим ОСОБА_2 рахується земельна ділянка, документів, що підтверджують родинні стосунки, копії документів на підтвердження прийняття позивачкою спадщини після смерті чоловіка, копії витягів зі Спадкових реєстрів, а також копію постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його та позивача участі. У своїй заяві представник позивача зазначив, що просить відзив представника відповідача Жмеринської міської ради не брати до уваги, оскільки позивач перед судом ставить питання про визнання за нею права, а не права власності, як помилково зазначено у відзиві. Спадкодавець на момент смерті не набув права власності на майно і не розпочинав процедури приватизації земельної ділянки, тому позивач не може звертатись до суду з вимогою про визнання права в порядку спадкування на завершення приватизації. Щодо того, що позивачка 17 років не оформляла спадщини, то зазначив, що ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем, 9 грудня 2017 року в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а щодо права на земельну ділянку, то 15 липня 2021 року отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії,тобто вчасно прийняла спадщину(а.с.73).

Позиція відповідача

Представник відповідача Жмеринської міської ради Свистун О.В. подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві зазначила, що не підлягає задоволенню заявлена позовна вимога у разі невчасного прийняття спадщини, також при вирішенні спорів даної категорії основним документом є сертифікат про право на земельну частку (пай), який в даному випадку відсутній. У позові не зазначено причин не оформлення позивачкою свого спадкового права більше 17 років. Крім того, в додатку до розпорядження Жмеринської РДА прізвище спадкодавця зазначено « ОСОБА_4 », а у всіх інших документах « ОСОБА_4 » (а.с.27-30).

Представник відповідача Жмеринської міської ради Козаков Г. в судове засідання не з`явився, через канцелярію подав заяву про розгляд справи у його відсутність з врахуванням раніше наданого відзиву (а.с.69-70).

Позиція третьої особи

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жмеринської РДА ОСОБА_5 відзиву на позов не надала, подала письмові пояснення щодо позову та заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.62-64).

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа передана до провадження судді 28 вересня 2022 року, що видно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.21).

Ухвалою від 30 вересня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено відповідачу строк до 8 листопада 2022 року для надання відзиву на позов, а третій особі для надання письмових пояснень щодо позову, витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 (а.с.32).

Відзив на позовну заяву від представника відповідача надійшов до суду 11 жовтня 2022 року (а.с.27-29).

Копія спадкової справи надійшла до суду 12 жовтня 2022 року (а.с.31-61).

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації надійшли письмові пояснення щодо позову та заява про розгляд справи без участі третьої особи (а.с.62-64).

Підготовче провадження закрите ухвалою суду від 8 листопада 2022 року, а справа призначена до судового розгляду (а.с.67).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Досліджуючи факти та питання права, що лежать в основі спору, суд встановив, що відповідно до копії паспорта позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринка Вінницької області (а.с.11).

Згідно з копією свідоцтва про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_6 одружились 18 липня 1961 року , після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.12).

Відповідно до довідки виконкому Жмеринської міської ради від 19 вересня 2022 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою АДРЕСА_2 . На момент смерті разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_4 померла (а.с.13).

Відповідно до інформації відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за ОСОБА_2 рахується земельна частка (пай) : рілля - ділянка № НОМЕР_2 , площею 0,8605 га та багаторічні насадження - ділянка № НОМЕР_1 , площею 5,2344 га на території Браїлівської селищної ради Жмеринського району (а.с.14).

Згідно з розпорядженням Жмеринської РДА від 10 червня 2011 року №277 «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних ділянок для ведення господарств на території Браїлівської селищної та Людавської сільської рад для складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) та земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств громадянам Браїлівської селищної та Людавської сільської рад», та Списку померлих власників земельних часток (паїв), спадкоємцям яких будуть передаватися у власність земельні ділянки на території Браїлівської селищної ради та видаватися державні акти після оформлення спадщини, за ОСОБА_2 рахується земельна частка (пай) : рілля - ділянка № НОМЕР_1 , площею 5,2344 га на території Браїлівської селищної ради Жмеринського району (а.с.15-16).

Згідно з постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори від 15 липня 2021 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розташовану на території Браїлівської селищної ради після смерті ОСОБА_2 , оскільки правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) відсутні (а.с.17).

Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , позивачка є єдиною спадкоємицею належного йому майна (а.с.32-61).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також визнані відповідачем.

Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений представником позивача, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином позивач як дружина ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до статті 5 ЗК України (в редакції 1990 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої третьої та п`ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Що стосується зазначеного у відзиві питання невчасного звернення позивачем до суду, слід зазначити, що ЦК УРСР 1963 року, як і Цивільний кодекс України не обмежують строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. Тому ОСОБА_1 , прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка, вступивши в фактичне володіння та розпорядження майном померлого, не була обмежена в часі для оформлення її спадкових прав, а тому судом не встановлено підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки такий позивачем пропущено не було.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Як зазначено представником позивача ОСОБА_7 матеріально-правовою вимогою даного позову є визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування, а не права власності, оскільки спадкодавець за життя не набув такого права, так як помер до винесення розпорядження Жмеринської РДА від 10 червня 2011 року №277 «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних ділянок для ведення господарств на території Браїлівської селищної та Людавської сільської рад для складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) та земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств громадянам Браїлівської селищної та Людавської сільської рад», та включення його до Списку померлих власників земельних часток (паїв), спадкоємцям яких будуть передаватися у власність земельні ділянки на території Браїлівської селищної ради та видаватися державні акти після оформлення спадщини (а.с.15-16).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі статтею 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Отже, лише у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Оскільки в даному випадку спадкодавець не розпочинав за життя процедури приватизації земельної ділянки, то суд не бере до уваги зазначені у відзиві представником відповідача заперечення щодо позову.

Висновки суду

Таким чином, суд дійшов висновку, що право позивачки на спадкування належного ОСОБА_8 права на земельну частку (пай) підлягає поновленню, що стало підставою звернення її представника до суду з цим позовом, враховуючи при цьому його доведеність та обгрунтованість. Тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 1218, 1261 ЦК України, статей 22, 25, 116 ЗК України, суд -

у х в а л и в :

Позов адвоката Полігаса Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Жмеринської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації, про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на земельної частку (пай) № НОМЕР_1 , загальною площею 5,2344 га на території Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка рахується за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його винесення до Вінницького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Учасники розгляду справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідент. номер НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Полігас Володимир Миколайович, який діє на підставі ордеру серії АВ № 1038139 від 27 вересня 2022 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №752 від 6 червня 2012 року.

Відповідач: Жмеринська міська рада Вінницької області, код ЄДРПОУ 03084233, місцезнаходження вул. Центральна,4, м. Жмеринка Вінницької області;

Третя особа: Жмеринська районна державна адміністрація, , місцезнаходження вул. Б.Хмельницького, 14, м. Жмеринка Вінницької області.

Головуючий суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ