КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8316/2022
У Х В А Л А

29 червня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Поліщук Н.В., суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року, постановленої під головуванням судді Ларіонової Н.М.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Подільський районний відділ Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор Плюс" на дії та рішення державного виконавця Вегери Ольги Дмитрівни,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_1 27 серпня 2021 року подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою відмовлено з підстав, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Постановою Верховного Суду від 15 червня 2022 року ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Скасовуючи ухвалу Київського апеляційного суду, Верховний Суд зазначив, апеляційний суд повинен був дати оцінку обставинам, що ухвала проголошена 24 липня 2018 року, проте оприлюднена майже через два роки після проголошення, а сторонам її копії надіслано через три роки після проголошення.

23 червня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи.

Згідно із статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі значним спливом періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 була обізнана про судове засідання, призначене на 24 липня 2018 року, оскільки 23 липня 2018 року, тобто за день до судового засідання нею подано клопотання.

Ухвала суду від 24 липня 2018 року проголошена 24 липня 2018 року. Разом з цим, відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше як десять днів, а якщо справа розглянута в порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи обставини цієї справи, складання повного тексту ухвали суду могло бути відкладено на строк не більше як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини ухвали.

З інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, убачається, що оскаржувана ухвала від 24 липня 2018 року надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень судом 13 травня 2020 року та оприлюднена 15 травня 2020 року.

Відповідно до пункту 1 розділу 3 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затверджених рішенням Вищої Ради Правосуддя № 1200/0/15-18 від 19.04.2018 року електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС.

Встановлено, що ухвала Подільського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень через 1 рік та 10 місяці з дня її проголошення, що не відповідає положенням ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Окрім цього, матеріали цивільної справи містять супровідні листи №758/13703/14-ц від 24.07.2019 року та №758/13703/14-ц від 29.07.2021 року з даних яких убачається, що копія ухвали направлялась сторонам у справі. ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної ухвали 11.08.2021 року. Вказана обставина підтверджується даними зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення №240 (а.с.192).

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 27 серпня 2021 року, тобто протягом 15 днів з дня отримання копії оскаржуваної ухвали Подільського районного суду міста Києва.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 з дня прийняття оскаржуваної ухвали (24 липня 2018 року) до дня отримання копії ухвали Подільського районного суду міста Києва (11 серпня 2021 року), а це 3 роки та 1 місяць, не виявляла жодної зацікавленості у розгляді скарги, де вона ж сама є скаржником. Зокрема матеріали цивільної справи матеріали справи не містять будь-яких звернень/запитів скаржника щодо стадії розгляду цієї справи.

Окрім того, з даних ЄДРСР убачається, що вступна та резолютивна частина оскаржуваної ухвали надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень у день її проголошення, а тому ОСОБА_1 мала можливість безперешкодно та самостійно дізнатись про стан розгляду справи. Також ОСОБА_2 не була позбавлена можливості із ознайомленням повного тексту оскаржуваної ухвали суду починаючи з 15 травня 2020 року (день оприлюднення ухвали у ЄДРСР).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ("Олександр Шевченко проти України", "Трух протии України")

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеження встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України" від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Каракуця проти України" зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у справі у справі "Пономарьов проти України" зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

З матеріалів справи убачається, що судове провадження ініційовано ОСОБА_1 , останній відомо про розгляд її скарги та про дату судового засідання. Ухвала постановлена за відсутності учасників справи.

Для цілей застосування наслідків частини 2 статті 358 ЦПК України скаржник був повідомлений про розгляд справи, повинен був цікавитися рухом справи, ініціатором якої він є, та передбачав, що будь-яке судове провадження закінчується ухваленням відповідного судового рішення, отже міг знати про ухвалення судом рішення, проте не виявив належної заінтересованості у реалізації своїх процесуальних прав протягом тривалого терміну.

Надаючи оцінку всім дослідженим обставинам цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи не містять передбачених частиною 2 статті 358 ЦПК України обставин, відповідно до яких у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення суд мав би вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 3, 126, 312, 358 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова