ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/420/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4987/19 Категорія: 314000000 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Гончар Н.І.. Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Захарченко А.Д.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що проживає за адресою : АДРЕСА_1 , яка опалюється за допомогою централізованого опалення. Послуги з централізованого опалення надає та здійснює Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго». Вважає, що її права як споживача житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води порушені відповідачем, оскільки у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціни ( тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої роботи собівартості незаконної, економічно необгрунтованої і також завищеної ціни на природній газ. Внаслідок цього у вказаний період вимушена сплачувати необгрунтовано збільшену вартість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач отримав необгрунтовану економічну вигоду.

27 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 315, якою внесено суттєві зміни до Положення, затвердженого постановою № 758, зокрема, було змінено п.16 Положення, який викладено в такій редакції: «НАК «Нафтогаз України» у період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942 грн. за 1000 куб.м.

Таким чином, внаслідок прийняття постанови № 315 від 27.04.2016 року ціна на газ, який придбавається виробниками теплової енергії у НАК «Нафтогаз України» з метою надання послуг із опалення та постачання гарячої води населенню, була збільшена на 3098,72 грн., тобто в 2,68 разів. Після прийняття постанови № 315 середня ціна Гкал теплової енергії збільшилася з 678,92 грн. до 1303,36 грн, а фактична ціна, за якою відповідачем нараховано вартість послуги з опалення збільшилася з 814,59 грн до 1433,30 грн.

Згідно п.21 постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року ціна на паливо, в тому числі газ, включається до складу прямих матеріальних витрат, які є складовими планової виробничої собівартості теплової енергії, її транспортування та постачання.

Таким чином, після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів № 315 від 27.04.2016 року собівартість виробництва теплової енергії, а як наслідок, і вартість житлово-комунальних послуг із централізованого опалення збільшилися у зв`язку зі зростанням ціни на газ.

Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року в справі №826/9665/16 рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року залишене без змін , яким визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року, якою було збільшено ціну на газ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. в справі № 757/31606/15-ц викладено висновок, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок.

Вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що їй як побутовому споживачу житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води вказані послуги в період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року надавалися за завищеною вартістю, просила зобов`язати відповідача - Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» - здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, сплачений позивачем 22 651,03 грн у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року за житлово-комунальну послугу централізоване опалення (повернувши їй зайво сплачені нею грошові кошти, або враховувати їх в якості переплати у рахунок наступних платежів).

В жовні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, в обґрунтування вимог зазначив, що проживає в кв. АДРЕСА_2 , яка опалюється за допомогою централізованого опалення, оплату за яку здійснює він.

Вказує, що є споживачем комунальної послуги з централізованого опалення, які надає відповідач. Вважає, що його права як споживача житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води порушені відповідачем, оскільки у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної , економічно необґрунтованої і також завищеної ціни на природній газ. Внаслідок цього у вказаний період він вимушений був сплачувати необгрунтовано збільшену вартість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач, отримав необгрунтовано економічну вимогу.

27 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 315, якою внесено суттєві зміни до Положення, затвердженого постановою № 758. Зокрема, було змінено п.16 Положення, який викладено в такій редакції: «НАК «Нафтогаз України» у період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942 грн. за 1000 куб.м.

Таким чином, внаслідок прийняття постанови № 315 від 27.04.2016 року ціна на газ, який придбавається виробниками теплової енергії у НАК «Нафтогаз України» з метою надання послуг із опалення та постачання гарячої води населенню, була збільшена на 3098,72 грн., тобто в 2,68 разів. Після прийняття постанови № 315 середня ціна Гкал теплової енергії збільшилася з 678,92 грн. до 1303,36 грн., а фактична ціна, за якою відповідачем нараховано вартість послуги з опалення збільшилася з 814,59 грн до 1433,30 грн.

Згідно п.21 постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року ціна на паливо, в тому числі газ, включається до складу прямих матеріальних витрат, які є складовими планової виробничої собівартості теплової енергії, її транспортування та постачання.

Таким чином, після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів № 315 від 27.04.2016 року собівартість виробництва теплової енергії, а як наслідок, і вартість житлово-комунальних послуг із централізованого опалення збільшилися у зв`язку зі зростанням ціни на газ.

Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року в справі № 826/9665/16 рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року залишене без змін , яким визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року, якою було збільшено ціну на газ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. в справі № 757/31606/15-ц викладено висновок, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок.

Вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що йому як побутовому споживачу житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води вказані послуги в період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року надавалися за завищеною вартістю.

На підставі наведеного просив зобов`язати відповідача - Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» - здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, сплачений позивачем 17 024,05 грн у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року за житлово-комунальну послугу централізоване опалення (повернувши йому зайво сплачені ним грошові кошти, або враховувати їх в якості переплати у рахунок наступних платежів).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 лютого 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 705/1987/19, 2/705/965/20 за позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення та цивільну справу №705/5000/19, 2/705/968/20 за позовом ОСОБА_2 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, присвоєно об`єднаній справі № 705/4987/19, 2/705/965/20.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що підставою визначення тарифів Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» із надання комунальних послуг виробникам теплової енергії є відповідні постанови постійно діючого центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які на дату споживання позивачем комунальних послуг не скасовані , підстав для перерахунку вартості спожитих позивачами комунальних послуг не вбачається.

Перерахунок та затвердження нового тарифу на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води можливе лише після укладення відповідного договору постачання природного газу з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», який має враховувати зниження ціни на природній газ.

Також зазначено, що суб`єктами відносин відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про теплопостачання» виступають КМУ, НКРЕКП, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та органи місцевого самоврядування , що унеможливлює прийняття відповідних рішень про перерахунок коштів кінцевим їх постачальником Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго», оскільки такий надає послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виключно в межах затверджених тарифів.

Крім того, суд зазначив, що вимоги позивачів про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості поставленого природнього газу фактично спрямовані на визнання юридичного факту ( встановлення нової ціни на природній газ) та внесення змін до договору у спосіб не передбачений Цивільним кодексом України.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, суд дійшов висновку стосовно неналежності обраного позивачем способу захисту вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості поставленого природнього газу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з апеляційною скаргою в якій вказують, що рішення є незаконним і необгрунтованим, таким , що не відповідає нормам міжнародного, конституційного , цивільного та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просили його скасувати та ухвалити нове рішення.

Апеляційні вимоги мотивовано тим, що судом в рішенні суду не вірно зазначено місце реєстрації ОСОБА_2 .

Також суд помилково додає відзив відповідача на позов до обох позивачів, оскільки , відзив подано лише на позовну вимогу ОСОБА_1 , а на позовну заяву відповідача 2 не надано відзиву у визначений законом строк.

Звертають увагу, що позовні вимоги позивачів визначають предметом позову зобов`язання здійснити перерахунок вартості вже сплачених позивачами послуг з централізованого опалення, тобто відновлення вартості послуг з централізованого опалення (попередніх тарифів), яка існувала до введення в дію протиправної (незаконної) постанови КМ України № 315 від 27.04.2016 року, скасованої Окружним адміністративним судом м. Києва №826/9665/16, рішення якого є обов`язковим для виконання відповідачем як виконавцем послуги з централізованого опалення, тому що у вказаний період часу постачання послуг з централізованого опалення здійснювалося за цінами, у складі яких була врахована ціна на газ, встановлена протиправною і нечинною Постановою КМУ № 315 та проігнорована місцевим судом.

Також звертають увагу, що постанова Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживач» містить висновок, що при вирішенні цих справ суди мають насамперед виходити із положень Закону «Про захист прав споживачів».

Вказують, що судом не вірно зазначено, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості поставленого природнього газу, оскільки судова практика вважає інакше, так Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у справі № 243/11449/19 зобов`язав у аналогічній справі здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення з застосуванням тарифу, встановленому постановою НКРЕКП № 1171.

Крім того, у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 757/31606/15-ц викладено висновок, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживачів їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок, однак на теперішній час постанови НКРЕКП, якими встановлені тарифи за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року судом не скасовані, в той же час судом скасовано постанову КМУ № 315 від 27.04.2016 року, на виконання якої були підвищені тарифи на послугу з централізованого опалення шляхом внесення змін до постанови НКРЕКП, якою встановлені тарифи.

Вважають, що відповідач має здійснити позивачам перерахунок за послугу з централізованого опалення саме з урахуванням попередніх тарифів, в даному випадку 18,72 грн/м.кв, за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.

У відзиві на апеляційну скарг Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго» просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, необгрунтованою, всі викладені в апеляційній скарзі міркування та домисли апелянтів є лише їх роздумами та спробами ввести суд в оману з корисливою для себе метою, а рішення суду є законним, обгрунтованим та винесеним відповідно до вимог чинного законодавства України, а також прийняте з урахуванням норм матеріального і процесуального права, з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Вказує, що посилання апелянтів на висновок , що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 757/31606/15-ц, як на підставу перерахунку вартості послуг з постачання гарячої води є некоректним та помилковим, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року по справі № 826/9665/16 , визнано протиправною та нечинною постанову КМУ від 27 квітня 2016 року № 315, якою за висновками суду встановлена економічно необгрунтована ціна на природній газ, а не тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Також зазначає, що зміни до постанов НКРЕКП щодо визначення тарифів не вносились та не оскаржувалися, сам по собі факт скасування постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року , якою передбачалося підвищення ціни на природній газ, та на що посилаються апелянти, не свідчить про те, що не підлягає застосуванню постанова НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період.

Крім того апелянти не надали суду доказів та не доведено, яким саме чином порушуються їх права, як споживачів послуг тепломережі.

Вказує, що чинним законодавством не передбачено обов`язок відповідача самостійно здійснювати перерахунок вартості послуг чи встановлювати нові тарифи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта позивача та є споживачем житлово-комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , а проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорту і Договору №771 про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води позивачам надає відповідач Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго».

Згідно наданих квитанцій позивачі здійснюють оплату за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто є споживачами комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позивачі звертались до відповідача із заявами про перерахунок сплачених сум за централізоване опалення за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року, посилаючись на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року в справі № 26/9665/16, рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року залишене без змін , яким визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року, якою було збільшено ціну на газ.

Відповідач надав відповіді, в яких зазначено, що здійснення перерахунку коштів не є можливим з огляду на таке: Шостий апеляційний адміністративний суд залишив у силі рішення Окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України та «Нафтогазу», яким визначається порядок формування ціни на природний газ для потреб населення і теплокомуненерго. Своєю постановою суд підтвердив незаконність постанови Кабінету Міністрів № 315 від 27.04.2016 року. Таким чином, ціна на газ, яка діяла 2,5 роки згідно з постановою КМУ № 315, визнана незаконною. Даною Постановою не передбачено механізму повернення коштів, здійснення перерахунків споживачам. Дана Постанова лише підтвердила незаконність Постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року, якою, зокрема, визначається порядок формування ціни на природний газ для потреб населення і теплокомуненерго (ТКЕ). Жодного впливу на ціну на газ, що закладається (закладався) в тариф, УКП «Уманьтеплокомуненерго» не має (не мало). Єдиним та гарантованим постачальником природного газу для УКП «Уманьтеплокомуненерго» був НАК «Нафтогаз України», з яким було заключено договори постачання природного газу. УКП «Уманьтеплокомуненерго» звернулося за роз`ясненням до Мінрегіону, Кабінету Міністрів України для роз`яснення по проведенню перерахунку. В разі затвердження механізму повернення коштів, що були сплачені ТКЕ за природній газ за вказаний період, ТКЕ розгляне можливість проведення перерахунку споживачам.

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з централізованого постачання гарячої води, урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого водопостачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Судом враховується, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Частинами 1 та 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Статтею 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, у тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Указом Президента України від 27 серпня 2014 року № 694/2014NT було утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 затверджено Положення про НКРЕКП (далі - Положення про НКРЕКП).

Відповідно до пункту 3 Положення про НКРЕКП основними завданнями НКРЕКП, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Пункт 4 Положення про НКРЕКП передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Таким чином, НКРЕКП, як Національна комісія регулювання природних монополій, що утворена та функціонує відповідно до Закону України «Про природні монополії» наділена повноваженнями по встановленню тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, що використовується для потреб населення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 826/16994/15, провадження № 11-681апп18, та у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 826/15733/15.

Судом встановлено, що позивачі є споживачами послуг, які надає відповідач.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивачі посилалися на те, що на підставі пункту 16 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг визначено, що регульована ціна для виробників теплової енергії в період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року встановлюється окремим рішенням Кабінету Міністрів України.

27.04.2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 315, якою внесено зміни до Положення, затвердженого постановою № 758. Зокрема, було змінено п.16 Положення, який викладено в такій редакції: "НАК "Нафтогаз України" у період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942 грн. за 1000 куб.м.

Внаслідок прийняття постанови № 315 від 27.04.2016 року ціна на газ, який придбавається виробниками теплової енергії у НАК "Нафтогаз України" з метою надання послуг із опалення та постачання гарячої води населенню, була збільшена на 3098,72 грн., тобто в 2,68 разів. Після прийняття постанови № 315 середня ціна Гкал теплової енергії збільшилася з 678,92 грн. до 1303,36 грн., а фактична ціна, за якою відповідачем нараховано вартість послуги з опалення збільшилася з 814,59 грн. до 1433,30 грн..

Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року у справі № 826/9665/16 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 року , то вважали, що відповідач повинен провести розрахунки вартості послуги з опалення не з 1433,30 грн., а з 814,59 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Пункт 4 Положення передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП. Відповідач не має повноважень жодним чином коригувати чи змінювати ці тарифи самостійно. Такий висновок узгоджується з положеннями Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Положенням про НКРЕКП. Таких повноважень немає й суд, судовим рішенням встановлювати тариф, за яким має здійснюватися нарахування за послуги.

Згідно з пунктом 13 Положення про НКРЕКП рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань.

У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об`єднань споживачів і громадськості.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Суд першої інстанції, встановивши, що зміни у постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів, які діяли у період, за який позивачі просили здійснити перерахунок (з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року) не вносилися і зазначені постанови НКРЕКП у судовому порядку не оскаржувалися, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки саме по собі скасування постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою передбачалося підвищення ціни на природній газ, не свідчить про те, що не підлягає застосуванню постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період.

Крім того, згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень (№ 90073538) рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року були скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, а справу № 826/9665/16 направлено на новий судовий розгляд. За результатами розгляду даної справи рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною (незаконною) постанови №315 від 27 квітня 2016 року відмовлено. Постановою Шостого апеляційного суду від 08 грудня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року залишено без змін.

Колегія суддів звертає увагу, що на час розгляду даної справи постанова Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року не скасована.

При цьому відповідач Уманське КП «Уманьтеплокомененерго» не є уповноваженим органом, що встановлює та переглядає тарифи на теплову енергію. Тарифи на теплову енергію (централізоване опалення) є регульованими державою та до складової собівартості, крім інших витрат енергоносіїв: електроенергія, вода, второнні енергетичні ресурси та матеріали, входить ціна на природній газ. Встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» ціна на природній газ лише входить до структури тарифу на теплову енергію, яку виробляє Уманське КП «Уманьтеплокомуненрго», і цей тариф у судовому порядку не скасований та НКРЕКП за спірний період не переглянутий.

З даним висновком повністю погоджується колегія суддів.

Посилання апелянтів в апеляційній скарзі, що судом не вірно зазначено місце реєстрації ОСОБА_2 не є підставою для скасування по суті правильного рішення суду, а усувається шляхом вирішення питання про виправлення описки.

Доводи апелянтів, що суд помилково додав відзив відповідача на позов до обох позивачів, і не врахував, що відзив подано лише на позовну вимогу ОСОБА_1 , а на позовну заяву відповідача ОСОБА_2 не надано відзиву у визначений законом строкє безпідставними та спростовуються матеріалами справи, так в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , яка подана відповідачем у визначений законом строк ( а/с 129), тому дані посилання не варті уваги.

Також не приймаються судом апеляційної інстанції посилання апелянтів на спосіб захисту шляхом звернення до суду із вказаним позовом на аналогічний позов, задоволений Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у справі № 243/11449/19, де суд зобов`язав у аналогічній справі здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення з застосуванням тарифу, встановленому постановою НКРЕКП № 1171, оскільки вкзане рішення суду було скасовано постановою Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року.

Не варті уваги посилання апелянтів на висновок , що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 757/31606/15-ц, як на підставу перерахунку вартості послуг з постачання гарячої води, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року по справі № 826/9665/16 , визнано протиправною та нечинною постанову КМУ від 27 квітня 2016 року № 315, якою за висновками суду встановлена економічно необгрунтована ціна на природній газ, так як вказане рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року по справі № 826/9665/16 скасовано і у задовлоленні позову відмовлено, і крім того, предметом позову є постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року, а не тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого судового рішення.

Згідно з вимогами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді