РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 562/304/22

Провадження № 22-ц/4815/797/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Мороз А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу № 562/304/22, виданого 08 лютого 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В обгрунтування вимог щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами заявник зазначає, що неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з нею та знаходяться на її утриманні, тому відсутні підстави для стягнення з неї аліментів на їх утримання. Твердження стягувача ОСОБА_1 про те, що діти знаходяться на його утриманні, а вона постійно перебуває за межами України і не допомагає утримувати дітей, є неправдивими. Вважає, що ОСОБА_1 навмисно ввів суд в оману щодо перебування дітей на його утриманні, надавши суду довідку про зареєстроване місце проживання. Стверджує, що ОСОБА_1 не бере участі у вихованні та утриманні дітей, всі свої доходи витрачає виключно на свої потреби. Крім того, 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 виїхав за кордон.

З врахуванням вищенаведеного, заявник ОСОБА_2 просить скасувати судовий наказ, виданий Здолбунівським районним судом Рівненської області 08 лютого 2022 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволено.

Судовий наказ, виданий Здолбунівським районним судом Рівненської області №562/304/22 від 08 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2022 року скасовано.

Відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснено, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не був повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є самостійною підставою для скасування рішення.

Вказує, що був позбавлений можливості подати докази на спростування доводів ОСОБА_2 . При цьому суд помилково врахував довідку від 14 березня 2022 року, яка всупереч ст. 83 ЦПК України навіть не направлялось на адресу. Допит неповнолітньої ОСОБА_4 проведений без залучення представника органу опіки та піклування, а ОСОБА_2 заінтересована у справі, тому пояснення свідка є неналежним доказом.

Стверджує, що неповнолітні діти перебувають на його утриманні і він здійснював за ними догляд. З 2019 року ОСОБА_2 почала їздити за кордон, де перебувала з грудня 2019 року по вересень 2020 року, а також з 26 січня 2021 року по 04 жовтня 2021 року. У зв`язку з здійсненням ним догляду була оформлена державна соціальна допомога та надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про скасування судового наказу виданого Здолбунівським районним судом Рівненської області 08 лютого 2022 року в справі №562/304/22.

Представник ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу спростовує викладені апелянтом доводи, вважає, що оскаржуване рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 18 листопада 1995 року сторони уклали шлюб (а.с. 10). У шлюбі були народжені діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9). Згідно довідок про склад сім`ї сторони разом з дітьми зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 27).

Судовим наказом Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 лютого 2022 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тобто перешкодою для видання наказу про стягнення аліментів закон визначає пов`язаність цієї вимоги із встановленням батьківства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно ч. 1ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Як встановлено ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України).

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За змістом ч. 2, ч. 3 та ч. 7 ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 зазначає, що підставою для його перегляду є те, що стягувач ОСОБА_1 ввів суд в оману щодо перебування дітей на його утриманні.

Вказувала, що всі проживають за однією адресою, стягувач не бере участі в утриманні дітей. 08 лютого 2022 року, в день видачі судового наказу, він виїхав за кордон. Відтак, вважає, що саме вона має право на утримання аліментів на дітей, так як фактично їх утримує.

В обґрунтування своїх вимог долучено, зокрема, довідку про склад сім`ї від 17 лютого 2022 року, Акт обстеження житлово-побутових умов від 18 лютого 2022 року, копію свідоцтва про народження дитини та індивідуальної програми реабілітації інваліда, довідку від 14 березня 2022 року про знаходження на обліку та отримання державної соціальної допомоги згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час дослідження вказаних доказів встановлено наступне. Довідка про склад сім`ї за своїм змістом відповідає довідці, що долучалась стягувачем і оцінювалась судом під час вирішення питання про видачу судового наказу. Акт обстеження житлово-побутових умов містить відомості про відсутність стягувача на момент обстеження, яке проводилось після видачі наказу від 08 лютого 2022. У Довідці від 14 березня 2022 року про знаходження на обліку та отримання державної соціальної допомоги згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказується період з 11 березня 2022 року по 06 березня 2024 року.

Оцінюючи вказані докази колегія суддів приходить до висновку, що ними підтверджується право ОСОБА_2 звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів, проте не спростовують право стягувача на отримання аліментів на момент винесення наказу про їх стягнення.

Частина доказів є новими (Акт обстеження житлово-побутових умов, Довідці від 14 березня 2022 року) які не були і не могли бути розглянуті під час видання судового наказу, оскільки в них йдеться про обставини, зафіксовані після видання судового наказу.

Фактично підставами заяви скаржника є необхідність перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами виходячи з того, що між сторонами наявний спір щодо права вимоги стягнення аліментів на утримання дітей і дана обставина не була відома суду на момент видачі судового наказу.

Проте така обставина не є підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами. До того ж недоведеним лишається момент виникнення такого спору.

В разі зміни обставин справи, які можуть вплинути на порядок і спосіб стягнення аліментів та встановлення обов`язку по їх сплаті, заявник не позбавлений права звернутися до суду із позовними вимогами про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини відповідно до положень Сімейного кодексу України, або визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню згідно ст. 173 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є обґрунтованою, а тому підлягала до задоволення.

Тому апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2022 року задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу №562/304/22, виданого 08 лютого 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей залишити без задоволення.

Судовий наказ №562/304/22, виданий 08 лютого 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області залишити в силі.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.