Справа № 283/2724/21
Провадження №2/283/74/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю представника позивача адвоката Котлубовської І.В., представника відповідача адвоката Ляхова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

29.10.2021 представник ОСОБА_1 - адвокат Котлубовська І.В., яка діє в інтересах позивача на підставі Довіреності №6417 від 17.06.2021, звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про захист прав споживачів.

Предметом позову є стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 38664,74 грн.

Підставою позовних вимог є те, що 06.01.2017 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. В подальшому АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.01.2017 в розмірі 55418,99 грн.

Рішенням Малинського районного суду у цивільній справі №283/414/21 від 22.04.2021 в задоволенні повних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю за безпідставністю, стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 5 тис. грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 тис. грн. Постановою Житомирського апеляційного суду від 22.10.2021 апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена частково, рішення Малинського районного суду від 22.04.2021 в частини стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи в розмірі 5 тис. грн. скасовано, в решті залишено без змін.

Рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій було встановлено відсутність домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, та, як наслідок, Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не були розцінені судами як складові кредитного договору від 06.01.2017.

З розрахунку заборгованості станом на 30.06.2019 та на 14.01.2021 вбачається, що з кредитного рахунку ОСОБА_1 було знято 216841,62 грн., а внесено на рахунок та зараховано Банком в якості погашення заборгованості по тілу кредиту 25617,81 грн., тобто 38664,74 грн. внесено понад зняті кредитні кошти.

Таким чином, посилаючись у позовній заяві на норми ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, ч.4 ст.78 ЦПК України, позивач зазначає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 виникли правовідносини за договором про надання банківських послуг від 06.01.2017, а сума внесених грошових коштів перевищує суму виданих коштів на 38664,74 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача, як безпідставно набуте майно.

Процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021 цивільну справу №283/2724/21 передано на розгляд судді Хомич В.М.

Ухвалою від 02.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів залишено без руху, встановлено позивачеві та його представнику строк для усунення недоліків впродовж п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

04.11.2021 представником позивача адвокатом Котлубовською І.В. усунуто недоліки та подано до суду документи на виконання ухвали про залишення позову без руху.

Ухвалою від 05.11.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Підготовче судове засідання призначено на 14 годину 07.12.2021.

23.11.2021 представником позивача подано до суду клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 07.12.2021 закрито підготовче провадження по цивільній справі №283/2724/21, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 годину 17.01.2022; забезпечено представнику позивача адвокату Котлубовській І.В. можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи ВКЗ «EasyCon».

16.12.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про поновлення строків для подання письмових доказів, а також клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 17.01.2022 постановлено клопотання про долучення доказів з усіма додатками повернути ОСОБА_2 без розгляду у зв`язку з тим, що клопотання подано без додержання вимог ч.2 ст.183, ч.3 ст.58, ч.1 ст.60,ч.4 ст.62 ЦПК України. Розгляд справи відкладено на 14 годину 14.02.2022.

17.01.2022 від представника відповідача адвоката Ляхова О.В. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу «EasyCon».

Ухвалою від 18.01.2022 задоволено клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Ляхова О.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; забезпечено представнику відповідача можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи ВКЗ «EasyCon».

07.02.2022 представником відповідача подано до суду клопотання про поновлення строків для подання письмових доказів, а також клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке ухвалою суду від 14.02.2022 (протокольно) задоволено.

07.02.2022 розгляд справи відкладено на 14 годину 16.03.2022 у зв`язку з закінченням процесуального часу, відведеного для розгляду справи.

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 10.03.2022 року №4/0/9-22 з 07.03.2022 року по 21.04.2022 року правосуддя в Малинському районному суді Житомирської області не здійснювалось.

Після відновлення правосуддя у Малинському районному суді Житомирської області розгляд справи призначено на 14 годину 30 хвилин 02.06.2022.

05.05.2022 від представника позивача та 16.05.2022 від представника відповідача надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 18.05.2022 задоволено клопотання представників сторін та забезпечено їм можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи ВКЗ «EasyCon».

02.06.2022 розгляд справи відкладено на 14 годину 30 хвилин 28.06.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи.

Позиція позивача.

Представник позивача в судовому засіданні 28.06.2022 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позиція відповідача.

Представник відповідача адвокат Ляхов О.В., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» на підставі Ордеру на надання правової допомоги серії АМ №1018498 від 01.12.2021, у судовому засіданні 28.06.2022 заперечив щодо позовних вимог ОСОБА_1 , просив відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. У ході звірки долученого до матеріалів цивільної справи №283/414/21 розрахунку заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , з первинними бухгалтерськими документами, які судом не досліджувалися, було виявлено суттєві розбіжності, а саме технічну помилку під час його друку (в датах, які мають дві комірки, нижня комірка не роздруковувалась, а вся строка була здвинута вгору). Так, не було враховано, що в наступних датах витрачалися кошти банку на загальну суму 63701,87 грн., а саме:

18.04.2018 4910,15 грн.;

02.08.2018 4855,15 грн.;

12.09.2018 4365,25 грн.;

12.10.2018 3835,88 грн.;

16.10.2018 2689,32 грн.;

24.10.2018 4155,50 грн.;

13.12.2018 4985,97 грн.;

10.02.2019 412,44 грн.;

13.02.2019 4436,43 грн.;

20.02.2019 2842,25 грн.;

23.02.2019 2029,77 грн.;

26.02.2019 2260,73 грн.;

02.03.2019 2384,00 грн.;

06.03.2019 3552,71 грн.;

01.04.2019 1397,40 грн.;

05.04.2019 2978,01 грн.;

09.04.2019 838,50 грн.;

12.04.2019 3612,46 грн.;

18.04.2019 4160,53 грн.;

08.08.2019 2999,42 грн.

Отже, представник відповідача зазначив, що за наслідками розгляду цивільної справи №283/414/21 АТ КБ «ПриватБанк» планує подати до суду заяву про перегляд судового рішення по вказаній справі за нововиявленими обставинами, оскільки первинними бухгалтерськими документами виписками по рахунку, які не досліджувалися, спростовуються доводи позивача щодо переплати грошових коштів по кредитному договору.

Встановлені судом обставини.

Судом встановлено, що 06.01.2017 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з розрахунками АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14.01.2021 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 55418,99 грн., яка складалася з 44885,77 грн. заборгованості по тілу кредиту та 10553,22 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

У зв`язку з цим Банком було подано позов до суду, предметом якого було стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у вищезазначеному розмірі.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 22.04.2021 у цивільній справі №283/414/21 у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 у стягненні заборгованості за кредитним договором у розмірі 55418,99 грн. відмовлено повністю за безпідставністю (а.с.27-35). Рішення обґрунтоване тим, що у заяві позичальника від 06.01.2017 процентна ставка не зазначена, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які у своєму позову посилається Банк, зрозумів ОСОБА_1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання. Також, Банком не доведено, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за користування кредитом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані Банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також у рішенні суд зауважив, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06.01.2017 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), а з наданого Банком розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 не має заборгованості по кредиту. Зокрема розрахунок містить колонки в яких вказані витрати кредитних коштів (колонка № 3) та сума коштів внесена на погашення заборгованості (колонка № 21). При підрахунку цих коштів було встановлено, що ОСОБА_1 було знято з рахунку НОМЕР_1 гривня 62 копійки, а погашено 256127 гривень 81 копійка. Таким чином на погашення кредиту було внесено коштів майже на 40000 гривень більше. Це свідчить про те, що позичальник не має заборгованості по кредиту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» було подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 22.10.2021 апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково; рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22.04.2021 в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи в розмірі 5 тис. грн. скасовано; в решті рішення суду залишено без змін (а.с.23-26).

В постанові Житомирський апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Малинського районного суду Житомирської області, яким встановлена необґрунтованість вимог банку, є правильним, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмову вигляді порядок утворення заборгованості за тілом кредиту та процентної ставки. Також колегія суддів погодилася з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення тіла кредиту, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідної кредитної картки, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту. При цьому банком не було надано як до позовної заяви, так і до апеляційної скарги виписки з рахунку, що спростовує доводи апелянта про неврахування її судом першої інстанції. Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що здійснений та наданий Банком розрахунок заборгованості, за відсутності інших доказів, не може бути належним доказом на підтвердження позовних вимог.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок фактично отриманих та повернутих коштів на підставі розрахунків АТ КБ «ПриватБанк» (станом на 30.06.2019 та 14.01.2021), з яких вбачається, що за період з 06.01.2017 по 01.07.2020 ОСОБА_1 витрачено кредитних коштів у розмірі 217463,07 грн., а сума коштів, яка внесена позичальником на погашення заборгованості складає 256127,81 грн. (а.с.36-40). Таким чином, зазначений Банком розмір повернутих позичальником коштів перевищує розмір отриманих коштів на 38664,74 грн.

У ході судового розгляду справи представником відповідача на підтвердження власної позиції надано наступні документи:

1) розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №SAMDNWFC0 від 06.01.2017, які були предметом розгляду цивільної справи №283/414/21, але надані представником відповідача без технічної помилки. Згідно з розрахунком, станом на 30.06.2019 погашено заборгованості за поточним тілом кредиту 217781,49 грн.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 428,67 грн.; погашено заборгованості по пені 150,00 грн. (а.с.81-84);

2) розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №SAMDNWFC0 від 06.01.2017 станом на 14.01.2021: погашено заборгованості за поточним тілом кредиту 18139,48 грн.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 7824,47 грн.; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 4532,14 грн.; погашено заборгованості по простроченим відсоткам 7271,56 грн. Отже, заборгованість за даним розрахунком Банку складає: заборгованість за простроченим тілом кредиту 44885,77 грн., заборгованість за простроченими відсотками 10533,22 грн., а всього 55418,99 грн. (а.с.80);

3) розрахунок заборгованості за тілом кредиту, з інформацією щодо дати операції, витрати клієнтом кредитних коштів, сума погашення за наданим кредитом та заборгованість за тілом кредиту (а.с.85-88);

4) виписки по рахункам ОСОБА_1 за період з 06.01.2017 по 01.07.2020, з яких прослідковується користування позичальником кредитними коштами (а.с.89-126).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом.

Між сторонами виник спір щодо захисту прав споживачів та стягнення безпідставно набутих АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 38664,74 грн. на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 22.04.2021 у цивільній справі №283/414/21, що набрало законної сили після винесення постанови Житомирського апеляційного суду 22.10.2021, встановлено, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» не дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору. Такі висновки суду також відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Висновки Житомирського апеляційного суду, викладені у постанові від 22.10.2021, збігаються з позицією суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Позивачем заявлено позовну вимогу щодо стягнення безпідставно набутих АТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 38 664,74 грн. та надано розрахунки по картковому рахунку позичальника, де зазначені операції по витратам клієнтом кредитних коштів та внесення клієнтом кредитних коштів на погашення заборгованості, в результаті підрахунку яких вбачається, що розмір повернутих ОСОБА_1 . Банку коштів перевищує розмір отриманих ним кредитних коштів на 38664,74 грн.

На спростування доводів позивача, представником відповідача подано до суду документи, які, на думку Банку, свідчать про наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк», а саме: три розрахунки заборгованості та виписку по картковому рахунку позичальника.

Суд зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Тобто виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц та у постанові від 17 грудня 2020 року №278/2177/15-ц.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому суд зазначає, що виходячи зі змісту розрахунків заборгованості та виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , наданих представником відповідача, суд позбавлений можливості встановити наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовує АТ КБ «ПриватБанк» свої заперечення проти позову ОСОБА_1 щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів, оскільки усі ці документи містять різну інформацію та варіанти кредитної заборгованості позивача.

Суд оцінює критично надані представником відповідача виписки по рахунку, оскільки на рахунок № НОМЕР_2 надано три варіанти виписок: одна на 72 аркушах, за період з 01.12.2017 по 01.07.2020; друга на 12 аркушах за період з 18.01.2017, третя - на 65 аркушах за період з 06.01.2017 по 01.07.2020. При цьому у виписці на 72 аркушах зазначено, що усього витрат 704952,72, усього надходжень 662151,56, сума комісії 6398,67, сума знижок 13,32; у виписці на 12 арк. зазначено усього надходжень 672852,91; у виписці на 65 арк. зазначено усього витрат 720570,21. Розбіжності щодо операцій по рахунку у вказаних виписках виявлені судом і щодо конкретних дат, зокрема, представник відповідача посилається на витрати позивачем кредитних коштів 18.04.2018 у розмірі 4910,15, в той же час така операція не відображена у виписці на 12 арк., при наявності її у виписках на 72 та 65 арк., однак у виписці на 65 арк. не відображені дві операції за 18.04.2021, які зазначені в інших виписках.

Представник відповідача не зміг пояснити суду підстави наявності трьох виписок за однакові періоди по одному рахунку, і причини наявності у виписках різної інформації. На виконання вказівки суду щодо надання виписки по рахунку з дотримання вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», представник відповідача у судовому засіданні просив врахувати судом як таку, що в повному обсязі відображає дані по рахунку позивача виписку на 72 арк., без пояснення причин неврахування інших наданих ним доказів.

Також суд звертає увагу, що судовими рішеннями у справі 283/414/21 встановлено, що у банку відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом, однак, з документів, наданих представником відповідача на спростування позовних вимог, встановлено, що з позивача проводиться списування відсотків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, підставою звільнення від доказування є преюдиціальність обставин, існування або не існування якої встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі (ч. 5 ст. 82 ЦПК України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки суд встановив своїм рішенням від 22.04.2021 року , що банк не мав правових підстав для нарахування та стягнення кредитної заборгованості, а також встановив факт погашення ОСОБА_1 кредитних коштів майже на 40000 гривень більше, враховуючи недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» факту існування кредитної заборгованості у зв`язку з відмінною одна від одної інформацією у розрахунках та виписці по картковому рахунку ОСОБА_1 , то вимога про повернення безпідставно набутих банком коштів у розмірі 38664,74 грн. є такою, що відповідає ст. 1212 ЦК України, оскільки підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня і всі дії по примусовому стягненню банком грошових коштів, належних позивачу на погашення кредитної заборгованості є незаконними, і такі кошти підлягають до повернення.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про безпідставне набуття відповідачем коштів із карткового рахунку ОСОБА_1 в розмірі 38 664,74 грн., що в силу положень статті 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «Приватбанк» обов`язок після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат по справі.

На підставі чт.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач при подачі до суду позову був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273,274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 38664 (тридцять вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 74 копійки.

Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.07.2022.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Суддя В. М. Хомич