БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/590/22
Провадження № 2-п/497/11/22
УХВАЛА

про розгляд заяви щодо перегляду заочного рішення суду

20.12.22 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши у приміщенні суду в м.Болград заяву представника відповідача СВК "Криничне" про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СВК "Криничне" про розірвання договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2022 року було ухвалене заочне рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СВК "Криничне" про розірвання договору оренди.

01.09.2022 року до суду надійшла заява представника відповідача СВК "Криничне" про перегляд зазначеного заочного рішення суду, яка канцелярією суду була зареєстрована та розподілена судді Кравцовій А.В., але передана вищевказана заява судді була 26.09.2022р. у зв`язку з перебуванням судді у щорічної основній відпустці (наказ від 19.08.2022р. №21-в).

Ухвалою суду від 04.10.2022 року було призначено судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення на 18.10.2021 року, розгляд якої було відкладене з поважних причин на 09.11.2022р., на 08.12.2022р. та на 20.12.2022р., про що були повідомлені сторони, які до суду не прибули.

Суд, розглянувши заяву представника відповідача СВК "Криничне" про перегляд заочного судового рішення, дослідивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до СВК "Криничне" про розірвання договору оренди, дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає розгляду, але задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Згідно з ч.3ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. В разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не прибули ув судове засідання без поважних причин.

В рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. А, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, ч.ч.1,2,5ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3ч.1ст.257 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не прибув у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого позивача (заявника) і у випадку повторної його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення у такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки у судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Вказана правова позиція викладена й у Постанові ВС від 21.09.2020р. у справі №658/1141/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявник, окрім першого судового засідання з розгляду його заяви про перегляд заочного судового рішення, двічі поспіль не прибув у судове засідання та ним не надано суду жодних обґрунтувань та не зазначено об`єктивних обставин непереборної сили, що стали причиною неможливості явки його у судове засідання чи повідомлення суду про причини неявки у друге й третє судове засідання, відомостей того, що він цікавився станом розгляду справи матеріали справи не містять, тобто, будь-яких заяв від нього не надходило, від позивача та її представника також відсутні будь-які клопотання чи письмові заяви, тому суд дійшов висновку, що, для об`єктивності судового розгляду заява підлягає розгляду у письмовому провадженні за відсутністю сторін.

Судом встановлено, що заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2022р. були задоволені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до СВК "Криничне" про розірвання договору оренди.

Згідно ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до п.2ч.3ст.287 ЦПК України, в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. А, згідно ст.284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно ст.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення мають бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки у судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, а також посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Як зазначено вище, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Також ЄСПЛ зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявник не виявив належної зацікавленості у розгляді його справи, а в рішенні від 07.07.1989р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, що пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача у судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду у загальному порядку.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Проте, з`ясування судом самих лише причин неявки представника відповідача до суду при розгляді позову, навіть в разі підтвердження їх поважності доказами, не може бути підставою для скасування заочного рішення, оскільки головною підставою може послужити лише зазначення відповідачем доказів, що можуть мати значення для справи, та можуть призвести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни; тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

У даному випадку заявник у заяві про перегляд заочного рішення, у супереч вимог ч.1ст.288 ЦПК України не послався на існування жодного доказу в розумінні ст.76 ЦПК України, який би міг мати істотне значення для ухвалення судом правильного, але іншого рішення, та який не був врахований судом під час ухвалення свого рішення 01.08.2022 року.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення не є поважність неявки у судове засідання відповідача та його представника, наявність істотних доказів у заяві в обґрунтування заперечень проти вимог позивача відсутні, тому, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, вищевказана заява про скасування та перегляд судового рішення, ухваленого заочно задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 257-261,285,287,288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Залишити без задоволення заяву представника відповідача СВК "Криничне" про перегляд заочного рішення у цивільній справі №497/590/2022 (провадження 2/497/326/2022) за позовом ОСОБА_1 до СВК "Криничне" про розірвання договору оренди.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте підлягає роз`ясненню заявнику, що залишення заяви про перегляд заочного рішення судом без задоволення надає йому право для оскарження заочного рішення у загальному порядку, що встановлений ЦПК України.

Строк для звернення відповідачем з апеляційною скаргою на заочне рішення суду становить 30 днів та починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, але в разі його пропуску з поважних причин він може бути поновлений судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 20.12.2022 року.

Суддя А.В. Кравцова