ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/53/22 Номер провадження 22-ц/814/5108/22Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

21 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пилипчук Л.І.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 серпня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Мороз Т.В. в м.Кобеляки, (дата складання повного тексту не зазначена),-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Не погодившись з вказаним рішенням його оскаржила ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу на електронну адресу Полтавського апеляційного суду 21.11.2022 року, яка датована 12.09.2022 року.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2022 року вказана апеляційна скарга залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

12.12.2022 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_2 про усунення недоліків разом з додатками до раніше поданої апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як убачається з матеріалів справи, рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області ухвалене 17 серпня 2022 року, повний текст якого 31.08.2022 року надіслано в електронний кабінет ОСОБА_2 (т.1,а.с.211).

Дану апеляційну скаргу ОСОБА_2 надіслано на електронну адресу Полтавського апеляційного суду 21 листопада 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження та не порушуючи питання про його поновлення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Згідно ч.2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, у зв`язку з чим ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2022 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без руху.

Проте, недоліки апеляційної скарги усунуті не були, а заявником знову подана копія апеляційної скарги, що датована 12 вересня 2022 року, відносно якої вже було прийнято рішення про її повернення ( ухвала Полтавського апеляційного суду від15 листопада 2022 року т.2, а.с.16).

Заявником не надане обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення із зазначенням поважності причин його пропуску.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Однак, в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_2 , не зазначає, з яких поважних причин пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не просить поновити цей строк, а просить поновити розгляд справи щодо оскарження рішення Кобеляцького районного суду по справі № 545/53/22, що не є тотожним.

Між тим, клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи цивільно-процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2022 року апелянту пропонувалось зазначити наявність поважних причин пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними, істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущенного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відносно клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судових витрат, зменшення розміру судових витрат (звільнення від їх сплати), колегія суддів зазначає, що заявником додано довідку про доходи Відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року у розмірі 41899,68 грн та довідку з Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області за серпень 2021 року по вересень 2022 року у розмірі 49 273,74 грн., з яких вбачається наявність доходу у ОСОБА_2 .

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Крім того, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але недовше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2)позивачами є: а)військовослужбовці; б)батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в)одинокі матері(батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г)члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ)особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга вищевказаної статті).

Тобто, дана стаття містить вичерпний перелік підстав для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Разом з тим, у матеріалах справи не міститься доказів, які б підтверджували, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу відповідача - фізичної особи за попередній календарний рік. Натомість ОСОБА_2 подала до суду довідки про свої доходи, які не відображають дані про розмір річного доходу за попередній календарний рік.

Як було роз`яснено заявнику в ухвалі Полтавського апеляційного суду від 2 грудня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху, календарний рік це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів (постанова Верховного Суду України від 16.04.2013 по справі № 21-94а13, постанова Верховного Суду України від 06.11.2013 по справі № 21-372а13).

При цьому інших підстав для звільнення від сплати судового збору скаржником не заявлялося.

В такому випадку суд позбавлений можливості задовольнити клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, адже неможливо встановити об`єктивну необхідність у задоволенні такого клопотання.

Оскільки, недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою апеляційного суду від 02 грудня 2022 року усунуті не були, тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу СТ «Студенок» слід визнати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст.ст.185, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя: О. В. Прядкіна

Судді: О.І. Обідіна

Л.І. Пилипчук