РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб.

Позовну заяву мотивує тим, що 28.04.1996 року між ними було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжригіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) було зроблений актовий запис № 470, що підтверджується інформацією зазначеною в свідоцтві про шлюб серії № НОМЕР_1 від 14.09.2022 (повторно). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Кожен живе своїм окремим життям. Фактично сім`я припинила своє існування. Просить шлюб розірвати.

Представник позивач подала до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, розгляд справи проводити у відсутності представника та позивача.

Відповідачка подала до суду заяву про визнання позову та просила розглядати справу у його відсутності.

Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.11.2022 року відкрито провадження у справі.

Судом встановлено, що сторони 28.04.1996 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжригіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова), що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії № НОМЕР_1 від 14.09.2022 виданого повторно, актовий запис № 470..

Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час не ведуть спільного господарства, проживають окремо, та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалася, її збереження недоцільне.

У відповідності до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно з ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 ст.110 Сімейного кодексу України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Зі змісту ст.112 Сімейного кодексу України, вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між сторонами, є неможливим, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейних відносин, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і помиритися з нею не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13,81,206,247,263,265,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задоволити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжригіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова), актовий запис № 470.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Ванівський Ю. М.