Дата документу 14.12.2022Справа № 2-1538/11
Провадження № 4-с/554/50/2022
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2022 року

м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Петрової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Онищенко Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) Роянова Павла Олексійовича під час виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2011 року у справі №2-1538/11, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м.Харкова зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) Роянова Павла Олексійовича, заінтересована особа: АТ КБ «Приватбанк», просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Роянова П.О. та зобов`язати його скасувати постанову про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» та є зарплатними, скасувати арешт з зарплатної картки.

27.07.2022 змінилася назва Московського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) на Салтівський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова).

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилався на те, що в Салтівському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-1538/11 від 15.05.2012 року, виданий Московським районним судом м.Харкова про стягнення коштів із скаржника на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі виконавчого провадження № 34394157. В межах даного провадження постановою державного виконавця вищезазначеного відділу ДВС Рояновим П.О. від 19.11.2021 року на всі рахунки скаржника накладено арешт.

14.02.2022 року скаржнику стало відомо, що на картковий рахунок, на який нараховується заробітна плата також накладено арешт відповідно до вищезазначеної постанови. ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця з заявою про зняття арешту з зарплатного рахунку та скасування постанови про арешт коштів, але відповіді так і не отримала.

Отримати кошти по виплаті зарплати, які є джерелом доходу сім`ї скаржника, вона не має можливості, так як рахунок заблоковано і зняти кошти з рахунку не можливо.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Роянова П.О. та зобов`язати його скасувати постанову про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» та є зарплатними, скасувати арешт з зарплатної картки

Скаржник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути скаргу без її участі та задовольнити вимоги скарги.

Державний виконавець Рояновим П.О., будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, відзив на скаргу не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не направляв, причини неявки суду не відомі.

Представник стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, відзив на скаргу не подавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не направляв.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Так, в Салтівському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-1538/11 від 15.05.2012 року, виданий Московським районним судом м.Харкова про стягнення коштів з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суми боргу у розмірі 215 714,71 грн. на підставі виконавчого провадження № 34394157.

В межах даного провадження постановою державного виконавця Московського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) Рояновим П.О. від 19.11.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 237 586,18 грн.

14.02.2022 ОСОБА_1 зверталася із письмовою заявою до державного виконавця щодо зняття арешту з коштів, що знаходяться на картковому рахунку у банку, але станом на день звернення до суду відповіді не надано.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 21.01.2022 ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», отримує зарплатні виплати.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 ЗУ).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи обов`язки, які повинен виконувати державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов`язаний дотримуватись Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи зміни, внесеними згідно із Законом № 559-IX від 13.04.2020 - зміни набирають чинності з дня наступного за днем опублікування, в частині накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу з 01.01.2021).

Крім того, за нормами ч.ч. 4, 6, 8 ст. 48 цього Закону на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як передбачено ч.ч. 1, 3, 4 ст. 56 згаданого Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Крім того, відповідно до ст. 10 Конвенції про заробітну плату №95 від 01.07.1949р., яка ратифікована 31.01.1961р., заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Як передбачено статтею 70 цього Закону, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

При цьому, на думку суду, накладаючи 19.11.2021 арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, державним виконавцем не було перевірено, не надіслано вимоги до банківських установ та не з`ясовано у боржника про наявність чи відсутність відкритих рахунків (карток) боржника, зокрема, - які виплати отримує ОСОБА_1 з цих рахунків (карток).

Відповідно, на час винесення постанови про накладення арешту від 19.11.2021, у державного виконавця була відсутня інформація про те, власником яких рахунків у банківських установах є боржник ОСОБА_1 (зарплатна, стандартна, пенсійна, депозитна та інш.).

Таким чином, аналізуючи обставини справи, суд вважає, що накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку боржника ОСОБА_1 , який призначений також і для виплати їй заробітної плати, призводить до порушення конституційних прав громадянина, який працює, на оплату його праці, для забезпечення свого існування та утримання, враховуючи, що рахунок, на якому знаходяться зазначені виплати, відноситься до рахунків, на які не може бути накладено арешт та звернено стягнення повністю, відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Між тим, в даному випадку, встановлено, що було одночасно накладено арешт на всі кошти, які складаються також і з зарплати.

Таким чином, слід визнати дії державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) Роянова П.О. щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» для виплати зарплати ОСОБА_1 , неправомірними та зобов`язати його зняти арешт з коштів, які містяться на банківському картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», що накладений постановою від 19.11.2021.

На думку суду, враховуючи норми ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання виконавчого документу, необхідно здійснити належну перевірку щодо доходів, які отримує боржник, його майнового стану і лише за встановленими обставинами прийняти відповідне рішення.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 76-84, 259, 260, 447-452 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) Роянова Павла Олексійовича під час виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2011 року у справі №2-1538/11 - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) Роянова Павла Олексійовича при винесенні постанови від 19.11.2021 у виконавчому провадженні №34394157 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на зарплатний рахунок боржника - неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) Роянова Павла Олексійовича, в провадженні якого знаходиться/буде знаходитися виконавче провадження №34394157 з виконання виконавчого листа № 2-1538/11, що виданий 15.05.2012 Московським районним судом м.Харкова про стягнення з з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суми боргу у розмірі 215 714,71 грн. зняти арешт із зарплатного рахунку карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , що накладений постановою про арешт коштів від 19.11.2021.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби повинен повідомити Октябрський районний суд м.Полтави не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 14.12.2022.

Суддя Н.М.Петрова