Номер провадження: 22-ц/813/6632/22
Справа № 523/298/21
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення аліментів, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Середи І.В. 25 січня 2022 року у м. Одеса, -

встановила:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року з 1100,00 грн. до 3000,00 грн щомісячно.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на теперішній час суми раніше визначених аліментів не вистачає на утримання доньки, оскільки розмір витрат на утримання ОСОБА_4 значно збільшився, а відповідач влаштувався на більш оплачувану роботу за кордоном, а тому, як вважала ОСОБА_2 , він в змозі надавати матеріальну допомогу в більшому розмірі. Враховуючи вищевикладене, позивач просила стягувати з відповідача 3000,00 грн. щомісячно на утримання доньки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1100 грн. на 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Припинено нарахування і стягнення аліментів за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року, справа №523/11705/16.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1100 грн на 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу покращення матеріального стану платника аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що збільшення розміру аліментів забезпечить стягнення на рівні рекомендованого розміру аліментів на одну дитину.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.02.2015 року було розірвано (справа №523/15777/14-ц).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.6). Дитина на даний час проживає з позивачем ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1100 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, починаючи з 17 серпня 2016 року (а.с.7).

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).

Таким чином, поставивши перед судом питання про збільшення розміру раніше присуджених аліментів, позивачу належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, а також інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.

Однак, пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_2 не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни розміру аліментів.

Наявні в матеріалах справи надані АТ КБ «ПриватБанк» роздруківки з рахунків ОСОБА_1 не свідчать про наявність у відповідача постійного доходу, а також не є підтвердженням зміни його матеріального стану, враховуючи, що картка, якою користувався апелянт, є кредитною, а відтак, грошові кошти також є кредитними.

Згідно довідки Головного управління ДПС в Одеській області від 14.06.2021 року, громадянин ОСОБА_1 не перебуває на обліку у Білгород-Дністровській ДПУ ГУДПС в Одеській області, відповідно, нарахування (оплата) податків та надання податкових декларацій за період з грудня 2016 року по січень 2021 року не було, інформація про відкриті рахунки відсутня (а.с.82).

Згідно інформації Головного сервісного центру МВС, станом на 18.05.2021 року, у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація про транспортні засоби, зареєстровані за ОСОБА_1 (а.с. 80).

Як зазначено в довідці Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_5 за період з 31.05.2018 року по 17.10.2020 року 6 разів виїжджав-в`їжджав на територію України термінами: на 2 місяці, на 5 місяців, на 6 місяців, на 3,5 місяців на 7 місяців.

При цьому, матеріали справи не містять жодного належного доказу, що знаходження за кордоном було пов`язано саме з працевлаштуванням відповідача.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази поліпшення матеріального стану платника аліментів.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Доводи позивача про те, що з часу присудження аліментів у 2016 році до даного часу зросли ціни та рівень заробітної плати, а також підвищився розмір інфляції, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи не є правовою підставою для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів за вище встановлених обставин справи.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 16 листопада 2016 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» вказаний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, доповнено пунктом 10-4 такого змісту:

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Листом Департаменту рівня життя та моніторингу соціального розвитку Міністерства соціальної політики України від 19.03.2018 року № 33/0/67-18 щодо індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, роз`яснено, що індексація грошових доходів проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року N 1078 (із змінами).

Відповідно до пункту 2 Порядку індексації підлягає, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Право на індексацію відбувається, коли індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який із січня 2016 року встановлено у розмірі 103 %.

Згідно з пунктом 6 Порядку індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Індексація таких аліментів проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 % грошового доходу платника аліментів.

Наприклад, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, було призначено до червня 2016 року, то обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації цих аліментів здійснювалось саме з червня 2016 року. Право на індексацію відбулося у грудні 2016 року на індекс 4,0 %, на цей же індекс аліменти індексувалися у січні - лютому 2017 року, березні - травні - на 8,0 %, червні - серпні - на 11,9 %, вересні - листопаді - на 15,4 %, грудні 2017 року - лютому 2018 року - на 19,0 %, березні - квітні 2018 року - на 23,0 %.

З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, провинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації ( підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не зверталась до державної виконавчої служби з відповідною заявою щодо проведення індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, враховуючи вищевказані Зміни та положення Закону України від 17.05.2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».

Крім того, Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 було внесено зміни до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України та викладено її у наступній редакції :

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Законом України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 01 вересня 2020 року № 831-ІХ встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у вказаній редакції Закону від 01 вересня 2020 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт наявності інфляції не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів, позивачем не надано, а тому колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Судові витрати ОСОБА_1 у справі підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення аліментів відмовити.

Судові витрати ОСОБА_1 компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 червня 2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе