Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Усатова І.А., за участю секретаря - Омелько Г.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 11 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 70275.

Вказує, що 30 червня 2021 року отримав від ТОВ «Форвард Фінансів» претензію від 07.06.2020 №13840727 про негайне виконання зобов`язань за кредитним договором № 600202944 від 11.02.2013 протягом трьох днів в строк до 10.06.2021.

З даної претензії відповідач повідомив позивача, що станом на 07.06.2021 заборгованість за договором від 11.02.2013 становить 6 252, 77 грн.

З претензії також вбачається 11.02.2013 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та позивачем був укладений кредитний договір № 600202944 про відкриття кредитної лінії, відповідно до якої Кредитор надав Позивачу грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на умовах, визначених кредитним договором. Первинним кредитором було відступлено право вимоги за зазначеним Кредитним договором. Так, зокрема, ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» набуло право вимоги за кредитним договором № 600202944 від 11.02.2013 року на підставі Договору факторингу № 1 від 21.06.2016, що був укладений з АТ «АЛЬФА_БАНК» ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло право вимоги за кредитним договором № 600202944 вiд 11.02.2013 на підставі договору факторингу 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018, що був укладений з ТОВ «КРЕДИТНІІНІЦІАТИВИ». ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №600202944 від 11.02.2013 на підставі договору факторингу № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, що був укладений з ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». ТОВ «ЦЕНТР ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 600202944 від 11.02.2013 на підставі договору факторингу № 28-01/21 вiд 28.01.2021 укладеним з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». ТОВ «ФОРВАРД ФІНАНСІВ» набуло право грошової вимоги за Кредитним договором № 600202944 від 11.02.2013 на підставі договору факторингу N 02-06/21 від 02.06.2021 укладеним з ТОВ «ЦЕНТР ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ». Таким чином, починаючи з 02 червня 2021 року право грошової вимоги за кредитним договором №600202944 від 11.02.2013 на суму заборгованості 6 252,77 грн. належить виключно ТОВ «ФОРВАРД ФІНАНСІВ».

Проте, ні договорів, що підтверджують право вимоги, ні довідки-розрахунку заборгованості за договором від 11.02.2013 відповідачем не було надано.

26.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66615084 на підставі виконавчого напису від 11.06.2021 №70275, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФОРВАРД ФІНАНСІВ» заборгованості у розмірі 6 902, 77 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Стверджує, що документ на підставі якого вчинено оспорюваний виконавчий напис - не є кредитним договором та не посвідчений нотаріально.

Вказує, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не перевірив безспірність суми та те, що сума заборгованості є спірна.

Зазначає, що відповідачем не було надано доказів переуступки права вимоги.

Посилається на те, що при вчинені виконавчого напису, нотаріус пропустив трьохрічний строк з дня виникнення права вимоги.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 17.09.2021 та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам копію позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року в справі було задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року в справі було частково задоволено заяву позивача про витребування доказів, однак приватний нотаріус вимоги ухвали не виконав.

23 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

23 грудня 2021 року до надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову.

24 січня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив , в якій позивач зазначає, що позовні вимоги обґрунтовані, відповідач у своєму відзиві не спростовує обставин, викладених в позові, а його посилання на правомірні дії приватного нотаріуса спростовуються нормами чинного законодавства, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.02.2013 позивачем була підписана анкета-заява про акцепт пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з оформленням платіжної картки.

11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 70275.

З виконавчого напису вбачається, що позивач є боржником за кредитним договором № 600202944 від 11 лютого 2013 року, однак з матеріалів справи вбачається тільки анкета-заява від 11.02.2013.

Також з виконавчого напису вбачається, що право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося, останній раз 02 червня 2021 року на користь відповідача від ТОВ» Центр фінансового лізингу», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Форвард Фінансів».

26.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66615084 на підставі виконавчого напису №70275 виданий 11.06.2021.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року / в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року /.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач, у відзиві, приведені в позові обставини не спростував.

Перевірити дотримання відповідачем вимог Переліку документів для вчинення виконавчого напису, форми укладеного кредитного договору, суд позбавлений можливості, оскільки твердження позивача відповідачем не спростовані, а ухвала суду про витребування цих доказів приватним нотаріусом не виконана.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

При цьому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Яким чином, та виходячи з чого відповідачем нарахована заборгованість у такому розмірі за такий період часу, з матеріалів справи не вбачається і таких доказів відповідач суду не надав.

З урахуванням цього будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має саме товариство, як стягувач, при зверненні до нотаріуса.

Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2021 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір № 08/09/21 про надання правничої (правової) допомоги.

З договору 08/09/21 про надання правничої (правової) допомоги вбачається, що розмір гонорару фіксований та становить 2 500, 00 грн.

17 вересня 2021 року між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі послуг №-01 на суму 2 500, 00 грн.

Позивачу були надані послуги в вигляді складення та подання заяви про забезпечення позову , та складення та подання позовної заяви.

Вартість послуги сторони оцінили в 2 500, 00 грн.

Вартість витрат на правничу допомогу за умовами договору була сплачена 17.09.2021, що підтверджується розрахунковою квитанцією № 17/09/21.

У матеріалах справи вбачається свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серія КС № 9609/10 та ордер серія № 515933 на надання правової допомоги ОСОБА_1 .

У клопотанні відповідача про зменшення витрат на правову допомогу зазначено, що до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги.

Однак витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція підтверджується постановами Верховного суду, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Тим паче позивачем надано розрахункова квитанція № 17/09/21, що підтверджує отримання адвокатом коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

За змістом ч. ч. 4,5,6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у своєму клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не довів неспівмірність витрат.

З урахуванням цього та наданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу,суд приходить до висновку про їх співмірність предмету позову та виконаному обсягу робіт адвокатом, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 гр. та 454, 00 гр. сплачені останнім при зверненні до суду з позовом та заявою про забезпечення позову, що в сумі становить 1 362, 00 гр.

Керуючись ст.ст.15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13 , 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 70275 від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» / адреса: 03186, м. Київ, Чоколівський бульвар, 19, / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 / 1362, 00 гр. судового збору та 2 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А. Усатова