Справа № 195/956/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

07.12.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Кондус Л.А., при секретарі - Дєєвої Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дитини -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 14 листопада 2015 року по теперішній час. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що 14 листопада 2015 року зроблено відповідний актовий запис за №1084.

У шлюбі народилась дитина: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки.

Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, спільного господарства не ведуть .

Примиритися позивач та відповідач не бажають, про що свідчить та обставина, що припинені сімейно-шлюбні відносини з грудня 2021 року та до цього часу протягом більше шести місяців не поновили .

В зв`язку з цим позивач звернувся до Томаківського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Після фактичного розлучення відповідач змінила місце проживання, і донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почала проживати з позивачем за його місцем реєстрації та проживання та з батьками відповідача.

До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини. На цей час позивач не згоден із тою обставиною , щоб дитина проживала з відповідачем чи її батьками.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Снігур А.С. просить розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, та з урахуванням позитивного висновку виконкому Томаківської селищної ради про можливість визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 , за місцем проживання позивача, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 також подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує, а також надала відзив на позовну заяву та просить суд задовольнити позовні вимоги, з урахуванням інтересів доньки ОСОБА_4 .

Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримують, а також надали висновок щодо можливості визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 14 листопада 2015 року, зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, спільного господарства не ведуть.

Як зазначає позивач у них припинені сімейно-шлюбні відносини з грудня 2021 року та до цього часу протягом більше шести місяців не поновили.

Сторони до теперішнього часу не дійшли згоди щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Позивач у справі фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою проживає малолітня донька ОСОБА_4 . Позивач винаймає вказане житло, ним створено належні умови для проживання дитини. Вказані обставини підтверджено наступними документами: актом про факт проживання на території Томаківської селищної ради за вказаною адресою від 28.10.2022 (а.с.62); поясненням ОСОБА_5 , яка є власником вказаного житлового будинку (а.с.61); актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 28.10.2022 (а.с.63).

Відповідно до висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (далі - Служба) від 02.12.2022 року №260, Служба вважає за можливе визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.72-73).

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Позивач є фізичною особою - підприємцем, має постійне місце роботи, робочий день позивача дозволяє приділити достатньо часу, щоб приділити дитині достатньо часу та піклуватися про неї. Дана обставина підтверджується податковою декларацією фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та відомостями з Державного реєстру фізичної особи-підприємця про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків позивача (а.с.15,16-17). Тобто позивач має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини.

Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з батьком, яка фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, 247, 258-259, 265, 268, 274 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 ), третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (53500, смт. Томаківка, вул. Л.Українки,17 Нікопольського району Дніпропетровської області), про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.12.2022 року.

Суддя: Л. А. Кондус