Справа № 301/2609/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

в особі головуючої судді Даруда І.А.,

при секретарі Сатін Н.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним. Свої вимоги мотивує тим, що у поточному році між нею та відповідачем по справі - ОСОБА_3 укладено письмовий попередній договір дарування земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві приватної власності, згідно відомостей Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №264404451 від 05.07.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №219.

Попередньо обговоривши з відповідачем всі істотні умови договору дарування нерухомого майна, сторони домовились про те що відповідач - ОСОБА_3 подарувала позивачу - ОСОБА_2 земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03) площею 0,5 га; кадастровий номер №:02:001:0130. Втім, на підтвердження реальності наміру дій та справжній волі відповідача, дарувальником передано все вищевказане нерухоме майно у власність, а також відповідні правовстановлюючі документи на вказане майно, якими посвідчується право власності. Зважаючи це в свою чергу, як обдарована ОСОБА_2 прийняла дарунок у дар на вище обумовлену земельну ділянку. Вище вказані дії між сторонами обумовлені в письмовому попередньому договорі дарування, який укладено та підписано сторонами 07.07.2022 року.

При укладенні даної угоди між сторонами було погоджено всі належні та істотні умови договору дарування земельної ділянки, згідно з нормами чинного законодавства. Також, під час укладення цього правочину нерухоме майно під заставою чи забороною в тому числі під арештом не перебували.

В серпні 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса з метою вчинення дій щодо реєстрації укладеного правочину в нотаріальній формі, однак у реєстрації договору дарування позивачці було відмовлено, з тих підстав що договір дарування у відповідності до вимог ст. 717 ЦК України є двостороннім договором, а тому при його укладенні та реєстрації нотаріусом необхідна присутність, як дарувальника так і обдарованого. Виконати вимоги ст.719 ЦК України у інших спосіб немає змоги, оскільки відповідач не бажає оформляти договір дарування в нотаріальній конторі, при цьому не пояснюючи причини такої відмови. За таких обставин, вимушена звернутись з позовом до суду на захист прав та законних інтересів.

Так, як вбачається, умови договору дарування були виконані, зокрема позивач, як обдарована прийняла у дар земельну ділянку. На даний час земельна ділянка перебуває в її постійному користуванні за цільовим призначенням. Крім того, на підтвердження справжній волі, відповідачем передано позивачу всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, за таких обставин цей договір дарування можливо визнати таким, що відбувся шляхом його визнання дійсним та визнання права власності на земельну ділянку за позивачем.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з мотивів, що викладені в позовній заяві, просила такі задовольнити, а справу розглянути у її відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, що викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення шляхом визнання договору дарування земельної ділянки площею 0,50 га дійсним та визнання права власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_2 та просила справу розглянути за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав:

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що у 2022 році між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем- ОСОБА_3 укладено письмовий попередній договір дарування земельної ділянки (а.с.4), яка належить відповідачу на праві приватної власності, згідно відомостей Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №264404451 від 05.07.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №219 (а.с.5).

Сторони домовились про те що відповідач - ОСОБА_3 подарувала позивачу - ОСОБА_2 земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03) площею 0,5 га; кадастровий номер №:02:001:0130.

На підтвердження реальності наміру дій та справжній волі відповідача, дарувальником передано все вищевказане нерухоме майно у власність ОСОБА_2 , а також відповідні правовстановлюючі документи на вказане майно, якими посвідчується право власності, а обдарована ОСОБА_2 прийняла дарунок у дар обумовлену земельну ділянку.

При укладенні даної угоди між сторонами було погоджено всі належні та істотні умови договору дарування земельної ділянки, згідно з нормами чинного законодавства. Також, під час укладення цього правочину нерухоме майно під заставою чи забороною в тому числі під арештом не перебували.

В серпні 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса з метою вчинення дій щодо реєстрації укладеного правочину в нотаріальній формі, однак у реєстрації договору дарування позивачці було відмовлено, з тих підстав що договір дарування у відповідності до вимог ст. 717 ЦК України є двостороннім договором, а тому при його укладенні та реєстрації нотаріусом необхідна присутність, як дарувальника так і обдарованого (а.с.17).

Виконати вимоги ст.719 ЦК України у інших спосіб немає змоги, оскільки відповідач не бажає оформляти договір дарування в нотаріальній конторі, при цьому не пояснюючи причини такої відмови.

Відповідно до вимог ст. 722 ч. 4 ЦК України прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів (ключів) є прийняттям дарунка.

Згідно ст. 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Законодавчо визначені й інші підстави набуття права власності, зокрема укладення цивільно-правових угод. За чинним Цивільним кодексом України підставами набуття права власності є купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання, спадкування, тощо.

У відповідності до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України зазначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Таким чином у судовому засіданні було встановлено, що порушенні права позивачки ОСОБА_2 підлягають захисту шляхом визнання договору дарування земельної ділянки площею 0,50 га дійсним та визнання права власності на земельну ділянку за позивачкою ОСОБА_2 .

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 4, 12,19, 81, 82, 83, 175, 177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 219, 328, 334, 39 Цивільного кодексу України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір дарування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,50 га; кадастровий номер №:02:001:0130 на території Чорнопотіцької сільської ради Хустського району Закарпатської області, укладений 07.07.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на

земельну ділянку для особистого селянського господарства, площею 0,50 га; кадастровий номер №:02:001:0130 на території Чорнопотіцької сільської ради Хустського району Закарпатської області.

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Закарпатської області. Особи. які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. А. Даруда