КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року

м. Київ

справа №753/11501/20

провадження № 22-ц/824/7125/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Шкоріної О.І.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

відповідач - ОСОБА_1

про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року у складі судді Трусової Т.О.

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року представник ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» - Сечко С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 8 620,54 грн та сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22 жовтня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля Audi 6, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року відповідача визнано винним у настанні цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Вказував, що автомобіль постраждалої особи був застрахований в ПрАТ «СК «Уніка» за договором добровільного страхування.

ПрАТ «СК «Уніка» було сплачено за ремонт автомобіля Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , 8 620,54 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля Audi 6, д.н.з. НОМЕР_2 , не була застрахована.

Таким чином до ПрАТ «СК «Уніка» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 .

На підставі викладеного, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 8 620,54 грн та судовий збір у сумі 2 102 грн, а всього 10 722,54 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 23 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду було винесене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та їх недоведеністю.

Зазначає, що позивачем не було підтверджено той факт, що огляд транспортного засобу було здійснено особою, уповноваженою на здійснення таких дій. При цьому дорожньо-транспортна пригода відбулась 22 жовтня 2018 року, а огляд транспортного засобу проведено лише 24 жовтня 2018, при цьому власник та страхувальник були відсутні.

Вказує на те, що не було виконано вимоги п.п. 6 ст. 10.2 умов страхування щодо надання документів для страхової виплати. При винесенні оскаржуваного рішення було констатовано факт перебування за кермом застрахованого автомобіля ОСОБА_3 , в той же час коли відповідно до заяви (а.с. 13) про подію, що має ознаки страхового випадку, керування автомобілем здійснював ОСОБА_4 .

Посилається на те, що на підтвердження висновку щодо розміру завданих збитків позивачем долучено до позовної заяви: витяги з бюлетеня автотоварознавця (а.с. 16, 17) та ремонтна калькуляція №00276513 від 26 листопада 2018 року, що протирічить умовам договору страхування. Особа, яка видала вказані документи, свої кваліфікаційні вимоги як експерта/оцінювача не підтвердила.

Посилається на те, що ремонтну калькуляцію було здійснено невідомою особою із застосуванням системи audatex, відповідність якої положенням Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та здійснення якої апробації у державних спеціалізованих установах не підтверджено. В силу вищезгаданого апелянт вважає, що надана як доказ ремонтна калькуляція не може бути віднесена до переліку належних та допустимих доказів.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 8 620,24 грн.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 10 серпня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 370017/4640/0000193, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 .

22 жовтня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля Audi 6, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

ПрАТ «СК «Уніка» визнало дорожньо-транспортну пригоду за участі застрахованого автомобіля страховим випадком та на виконання умов договору страхування здійснило виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок ОСОБА_3 грошових коштів у загальному розмірі 8 620,54 грн, що підтверджується актом огляду транспортного засобу, рахунками на оплату ремонтних робіт, розрахунками сум страхового відшкодування, страховими актами та платіжними дорученнями.

З боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

04 грудня 2018 року ПрАТ «СК «Уніка» на виконання вимог ст. 28 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України та на підставі страхового акту від 04 грудня 2018 року №00276513 здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 8 620,54 грн.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

До страховика переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Згідно з підпунктом 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія (винуватця дорожньо-транспортної пригоди) на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, і в матеріалах справи відсутні докази, що сам водій належить до пільгової категорії осіб, визначених пунктом 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

При цьому МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування (пункт 41.3 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, за наявності договору добровільного страхування страхувальник (потерпілий) може отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування. При цьому МТСБУ відшкодовує потерпілому частину шкоди, яка не компенсована за договором добровільного страхування, у разі якщо винуватець ДТП (власник транспортного засобу) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №554/5837/15-ц).

У справі встановлено, що за договором добровільного страхування, що є іншим видом страхування, потерпілий отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля від позивача (страховика).

Заподіяння потерпілому шкоди внаслідок винних дій водія у ДТП стало підставою для виникнення деліктного зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди, відшкодувати заподіяну шкоду. Водночас така ДТП є підставою для виникнення зобов`язання згідно з договором добровільного страхування, в якому потерпілий має право вимоги до страховика (позивач).

Отже, враховуючи викладені норми закону, ПрАТ «СК «Уніка», набувши право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування за договором добровільного страхування, обґрунтовано звертається саме до винної у вчиненні ДТП особи.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник відповідача посилається, зокрема на те, що позивачем не було підтверджено той факт, що огляд транспортного засобу було здійснено особою, уповноваженою на здійснення таких дій; ДТП відбулась 22 жовтня 2018 року, а огляд транспортного засобу проведено лише 24 жовтня 2018 року, при цьому власник та страхувальник були відсутні; не було виконано вимоги п.п. 6 ст. 10.2 умов страхування щодо надання документів для страхової виплати; витяги з бюлетеня автотоварознавця (а.с. 16, 17) та ремонтна калькуляція №00276513 від 26 листопада 2018 року, надані позивачем на підтвердження висновку щодо розміру завданих збитків, протиречать умовам договору страхування; ремонтну калькуляцію було здійснено невідомою особою із застосуванням системи audatex; при винесенні оскаржуваного рішення було констатовано факт перебування за кермом застрахованого автомобіля ОСОБА_3 , в той же час коли відповідно до заяви (а.с. 13) про подію, що має ознаки страхового випадку, керування автомобілем здійснював ОСОБА_4 .

Згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №370017/4640/0000193 від 10 серпня 2018 року (далі - Договір), укладеного між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 , вигодонабувачем та страхувальником транспортного засобу Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

За змістом п.1.2.1 Договору страховим ризиком є ДТП за участі двох та більше учасників, у скоєнні якої встановлена вина третьої особи (повна або часткова), та за умови наявності у страхувальника або водія застрахованого транспортного засобу чинного на дату ДТП договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, укладеного зі страховиком відносно цього транспортного засобу.

Відповідно до п. 7.1. у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен вчинити, зокрема, такі дії: а) повідомити з місця події (крім випадків, передбачених в п. 10.3. Договору) відповідні державні органи МВС та викликати відповідні компетентні органи на місце події; в) негайно, протягом 1 години, не залишаючи місце події, сповістити страховика про страховий випадок за телефоном та протягом 3 робочих днів надати письмове повідомлення про подію або заяву в електронному вигляді на електронну адресу страховика; г) зберігати вигляд, стан і розташування пошкодженого транспортного засобу або його залишків та місця події до його огляду представником страховика, за умови підтвердження страховиком такого огляду, шляхом звернення страхувальника до цілодобового інформаційного центру, і не починати будь-яких ремонтних, відновлювальних робіт або робіт з утилізації залишків транспортного засобу; е) надати страховику пошкоджений транспортний засіб для огляду протягом 7 календарних днів з дня повідомлення про настання події, узгодити зі страховиком місце та час огляду пошкодженого транспортного засобу представником страховика або незалежним експертом, надавати представнику страховика чи експерту можливість безперешкодно проводити огляд, обстеження пошкодженого транспортного засобу і додаткового обладнання або їхніх залишків, розслідувати причини та обставини страхового випадку.

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що для здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страховику надаються такі документи: заява про виплату страхового відшкодування встановленого зразка; оригінал довідки органів МВС, яка містить інформацію про обставини страхового випадку/європротокол; акти виконаних робіт (наряди-замовлення, накладні) та фіскальні чеки або інші фінансові документи (у випадку оплати страхувальником вартості відновлювального ремонту, погодженого страховиком); звіт (дослідження) експерта/оцінювача з відповіддю на поставлені питання: визначення ринкової (дійсної) вартості транспортного засобу на момент страхового випадку; визначення матеріального збитку без урахування втрати товарної вартості; визначення залишкової вартості транспортного засобу (у разі фізичного зруйнування транспортного засобу). Вибір експерта обов`язково погоджується із страховиком; копія свідоцтва транспортного засобу страхувальника, посвідчення водія, який керував транспортним засобом в момент настання страхового випадку; довіреності на право розпорядження або керування транспортним засобом (у разі потреби); копії документів, що засвідчують особу - отримувача страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що позивачем надано суду акт огляду транспортного засобу, рахунки на оплату ремонтних робіт, розрахунки сум страхового відшкодування, страхові акти та платіжні доручення. Факт сплати страхового відшкодування потерпілому підтверджується копією платіжного доручення №057330 від 05 грудня 2018 року у розмірі 8 620,54 грн.

Таким чином, потерпілим надано страховику всі необхідні та передбачені Договором документи, а страховиком, у свою чергу, визнано дорожньо-транспортну пригоду за участі застрахованого автомобіля страховим випадком та на виконання умов договору страхування здійснено виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок ОСОБА_3 грошових коштів у загальному розмірі 8 620,54 грн.

Доводи апелянта, що ДТП відбулась 22 жовтня 2018 року, а огляд транспортного засобу проведено лише 24 жовтня 2018 року, при цьому власник та страхувальник були відсутні є безпідставними та необґрунтованими з огляду на п.п. е) п. 7.1. Договору, яким передбачено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен надати страховику пошкоджений транспортний засіб для огляду протягом 7 календарних днів з дня повідомлення про настання події, узгодити зі страховиком місце та час огляду пошкодженого транспортного засобу представником страховика або незалежним експертом, надавати представнику страховика чи експерту можливість безперешкодно проводити огляд, обстеження пошкодженого транспортного засобу і додаткового обладнання або їхніх залишків, розслідувати причини та обставини страхового випадку.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, що ремонтну калькуляцію було здійснено невідомою особою із застосуванням системи audatexє неспроможними та висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вимог щодо оформлення сформованої ремонтної калькуляції у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства Юстиції України та Фонду Державного Майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 зі змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 137/5/2732 від 08 грудня 2004 року, №1335/5/1159 від 24 липня 2009 року), не передбачено.

При цьому, відповідно до п.36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхових має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Посилання сторони відповідача на те, що при винесенні оскаржуваного рішення було констатовано факт перебування за кермом застрахованого автомобіля ОСОБА_3 , в той же час коли відповідно до заяви про подію, що має ознаки страхового випадку, керування автомобілем здійснював ОСОБА_4 , не впливають на суть прийнятого рішення та не є підставою для його скасування, оскільки з матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 , водієм, який керував указаним транспортним засобом станом на момент ДТП був ОСОБА_4 , а відповідно до п. 13.1. Договору транспортним засобом має право керувати будь-яка особа на законних підставах, кількість осіб, які можуть бути допущені до керування транспортним засобом, умовами Договору не обмежується, а отже жодних порушень в цьому колегія суддів не вбачає, а помилкове зазначення в описовій частині рішення, що водієм транспортного засобу Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , була ОСОБА_3 , не впливає на вирішення справи щодо стягнення суми сплаченого страхового відшкодування з винної у вчиненні ДТП особи на користь страховика потерпілої особи в порядку суброгації.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, визначених статтею 993 ЦК України та статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для задоволення позову ПрАТ «СК «Уніка», оскільки воно здійснило виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , та отримало у межах фактичних затрат право вимоги до винної у ДТП особи - ОСОБА_1 .

Позивачем надано належні і допустимі докази на підтвердження завданих збитків, внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, у вигляді витрат, які власник пошкодженого автомобіля мусила зробити, для відновлення свого майна та які було відшкодовано позивачем у вигляді страхової виплати, відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.І. Шкоріна