Номер провадження: 22-ц/813/7871/22
Справа № 522/3602/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Князюк О.В.,

- суддів: - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання недійсним умов надання кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

02 березня 2021 року представник позивача, АТ «Такскомбанк», звернувся до Приморського районного суду м. Одеса з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 01.03.2016 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву - договір № 303/2308486-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням Кредитного ліміту).

Відповідно до Умов надання та обслуговування Кредитної лінії та предметом договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах відновлювальної кредитної лінії:

- встановлена сума кредитного ліміту - 100 000, 00 грн.;

- строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк;

- проценти за користування кредитом (згідно тарифів): 55 %.

Штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу.

Цільове призначення кредиту - на рефінансування діючих кредитів.

Згідно з п. З розділу 1 Кредитного договору позичальник погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту залежить від типу обраного пакету послуг та кредитного продукту.

Позичальник надав свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Підписанням даної Заяви засвідчив про пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (абз. 4 п. З р. 1 Кредитного договору).

Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, шо підтверджується відповідною Випискою. Отже Кредитодавеиь. свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

В подальшому Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах.

Як наслідок, станом на 27.01.2021 р. заборгованість за Кредитним договором, становить 127 724,66 грн., з яких:

59 654,87 гривень - основного боргу (в т.ч простроченого).

54 745,69 гривень заборгованість за відсотками ( в т.ч. прострочені)

13 124,1 гривень - заборгованість за комісією (в т.ч прострочена).

200 грн. - штраф

що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками.

Таким чином, Позичальником було грубо порушено умови Кредитного Договору, Умови надання та обслуговування Кредитної лінії, а також норми чинного законодавства.

09 серпня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла зустрічна позовна заява про визнання недійсними умов кредитного договору № 303/2308486- СК від 01.03.2016 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 .

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 підтвердила факт укладання Договору № 303/2308486-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки.

ОСОБА_1 вказує, що згідно Умов надання та обслуговування Кредитної лінії, що являє собою Додаток 1 до заяви-договору № 303/2308486-СК, кредитна лінія надається а споживчі цілі. Обов`язок зі сплати комісії та встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором, ОСОБА_1 вважає несправедливою умовою Договору, яка суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому просить суд визнати вказану умову недійсною з моменту укладення договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного судв м. Одеси від 30 червня 2022 року позовну заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання недійсним умов надання кредитного договору - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» кредитну заборгованість у розмірі 114400,56 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання недійсним умов надання кредитного договору відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» сплачений судовий збір у розмірі 2033,9 грн.

Коротний зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 15.08.2022 року подала апеляційну скаргу, відповідно до якої, посилаючись на необ`єктивність та необґрунтованість рішення, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року по справі № 522/3602/21 і постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити; зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Таскомбанк» про визнання недійсним умов надання кредитного договору- задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечення інших учасників справи та інших учасників справи

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що:

- згідно Умов надання та обслуговування Кредитної лінії, що являє собою Додаток 1 до заяви-договору № 303/2308486-СК, кредитна лінія надається на споживчі цілі. Обов`язок зі сплати комісії та встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором, ОСОБА_1 вважає несправедливою умовою Договору, яка суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому, просить суд визнати вказану умову недійсною з моменту укладення договору;

- в Умовах кредитного договору, а також в Умовах надання та обслуговування Кредитної лінії, так само як і в позовній заяві не визначено в чому полягає надання банком послуг позивачу за комісією та яка природа цих послуг;

- Заявкадоговір від 01.03.2016 року та додаток № 1 суперечать ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування», не відповідає вимогам Постанови168 НБУ, Постанови НБУ № 49 від 08.06.2017, ЗУ «Про захист прав споживачів».

20.12.2022 року від АТ «Таскомбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що позивач вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року, таки, що прийняте у відповідності до норм законодавства.

Позивач вказує, що більшість вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». З даного приводу. АТ «Таскомбанк» вважає за необхідне звернути увагу суду, що спірний кредитний договір №303/2308486-СК укладено сторонами 01.03.2016 року, в той час як Закон України «Про споживче кредитування набрав чинності 10.06.2017 року, а відтак, не може бути застосований до зазначеного кредитного договору та кредитних правовідносин.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Одеським апеляційним судом по справі №522/15225/19 вже надавалась оцінка положенням договору та відповідність його нормам закону.

В зв`язку з тим, що АТ «Таскомбанк» ініційоване судове стягнення заборгованості, ОСОБА_1 повинна доводити відсутність відповідного боргу як і відсутність підстав для нарахування боргу, у спорі про стягнення з відповідача коштів без подачі зустрічного позову, оскільки це порушує принцип визначеності. Вказаний висновок закріплено в постанові від 26.01.2021 року ВП ВСУ при розгляді справи №522/1528/15-ц. Відтак це є самостійною підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

12.09.2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання недійсним умов надання кредитного договору.

Ухвалою суду від 27.12.2022 року у складі колегії суддів цивільної палати Одеського апеляційного суду у складі: головуючого судді - Князюка О.С., суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання недійсним умов надання кредитного договорубуло призначено до розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

Судом встановлено, що 01.03.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір № 303/2308486-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки зі встановленням кредитного ліміту з Додатком №1 до нього.

З Додатку №1 до заяви-договору № 303/2308486-СК вбачається, що в даному додатку прописано умови надання та обслуговування кредитної лінії, а також наявні підписи позивача та представника ПАТ «ТАСКОМБАНК». Також Додаток №1 містить графік платежів, розрахунок сукупної вартості кредитного ліміту та реальної процентної ставки за користування кредитним лімітом.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог банк та відмові у задоволення зустрічного позову.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно норми ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З Додатку №1 до заяви-договору № 303/2308486-СК вбачається, що в даному додатку прописано умови надання та обслуговування кредитної лінії, а також наявні підписи позивача та представника ПАТ «ТАСКОМБАНК». Також Додаток №1 містить графік платежів, розрахунок сукупної вартості кредитного ліміту та реальної процентної ставки за користування кредитним лімітом.

Суд звертає увагу що в таблиці графіку наявні показники «платежі за надані сукупні послуги».

З розрахунку заборгованості по кредитному договору № 303/2308486-СК від 01.03.2016 року укладеному з позичальником ОСОБА_1 вбачається, що відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору по погашенню тіла кредиту та відсотків згідно умовленого графіку, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість з Кредитним договором.

Як наслідок, станом на 27.01.2021 р. заборгованість за Кредитним договором становить 114400,56 грн, що складається з 59 654,87 гривень - основного боргу (в т.ч простроченого) та 54 745,69 гривень заборгованість за відсотками ( в т.ч. прострочені), що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Таскомбанк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 114400,00 грн (59 654,87 гривень - основного боргу (в т.ч простроченого) та 54 745,69 гривень заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочені) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання недійсним умов надання кредитного договору суд першої інстанції вірно встановив наступні обставини.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5, ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Досліджуючи умови договору по зустрічній позовній заяві про визнання умов договору недійсними, суд встановлює, що Постановою Одеського апеляційного від 08 квітня 2021 року по справі № 522/15225/19 вже надана оцінка умовам договору, що оформлені у заяви-договору № 303/2308486-СК та Додатку №1 до заяви-договору № 303/2308486-СК ( з графіком платежів).

Відповідно до вказаної Постанови, судом зроблено висновки, що «з Додатку №1 до заяви-договору № 303/2308486-СК вбачається, що в даному додатку прописано умови надання та обслуговування кредитної лінії, а також наявні підписи позивача та представника ПАТ «ТАСКОМБАНК». Також Додаток №1 містить графік платежів, розрахунок сукупної вартості кредитного ліміту та реальної процентної ставки за користування кредитним лімітом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Тобто, відповідно до вищезазначених положень позивач не була позбавлена можливості відмовитися від Договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте у вказаний строк вона від договору не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору.

Апеляційний суд враховує, що банк у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили істотні умови договору, ОСОБА_1 особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання кредитного договору від 01 березня 2016 року недійсним»

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В зв`язку з тим, що АТ «Таскомбанк» ініційоване судове стягнення заборгованості. ОСОБА_1 повинна доводити відсутність відповідного боргу як і відсутність підстав для нарахування боргу, у спорі про стягнення з відповідача коштів без подачі зустрічного позову, оскільки це порушує принцип визначеності. Вказаний висновок закріплено в постанові від 26.01.2021 року ВП ВСУ при розгляді справи №522/1528/15-ц. Відтак це є самостійною підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

Таким чином суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що питання про визнання недійсним кредитного договору від 01.03.2016 року № 303/2308486-СК та його умов вже досліджувалося та вирішено Постановою Одеського апеляційного від 08 квітня 2021 року. Враховуючи що у визнанні недійсним кредитного договору від 01.03.2016 року № 303/2308486-СК відмовлено Постановою Одеського апеляційного від 08 квітня 2021 року, суд відмовляє в задоволенні вимог зустрічної позовної заяви про визнання недійсним окремих умов Договору № 303/2308486-СК від 01.03.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Суд зазначає, що з урахуванням приписів ч.6 ст.81 ЦПК України, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Отже колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відсутні підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів відмовила у задоволенні, судові витрати ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

РЕЗУЛЮТИВНА ЧАСТИНА

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках передбачених п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе