ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1278/22 Справа № 213/3001/20 Головуючий у першій інстанції: Попов В. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача - ОСББ Перемоги 23, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 26.10.2019 року її залила відповідач, яка проживає поверхом вище. Зі слів останньої, її вини у залитті немає. Головою ОСББ та членами комісії було складено акт про залиття квартири, від підписання якого відповідач відмовилась. Причиною залиття є неналежно виконані відповідачем роботи по ремонту труб теплового опалення. Згідно висновку експерта вартість проведення відновлювальних та ремонтно-будівельних робіт у квартирі позивача становить 24524,00 грн. Тому позивач просила стягнути на свою користь з відповідачки ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 24524,00 грн., моральну шкоду в сумі 6000,00 грн. та вартість витрат за проведення експертизи у сумі 2000,00 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишення без задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди та витрат на проведення експертизи, ухвалення у скасованій частині нового судового рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

26 жовтня 2019 року у квартирі ОСОБА_2 стався витік води та відбулось затоплення квартири ОСОБА_1

06 листопада 2019 року комісією у складі голови правління ОСББ Перемоги 23 Скірко О.І., заступника голови правління ОСББ Перемоги 23 Прокоф`євої Р.П., власника житлового приміщення №32 ОСОБА_3 , власника житлового приміщення №35 ОСОБА_1 та власника житлового приміщення №38 ОСОБА_2 - складено Акт №1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 6).

На день обстеження комісія встановила, що під час залиття квартири АДРЕСА_4 шляхом затоплення пошкоджено: стеля, кут стіни, відкос вікна, підлога кухні; кут стіни і стеля спальні.

В результаті обстеження квартири АДРЕСА_5 виявлено, що власник житлового приміщення виконував ремонтні роботи по заміні труб та батареї опалення. Про ремонті роботи попередження сусідів нижчих поверхів та голови правління ОСББ не обговорювалось. Неякісна робота по ремонту опалення після включення опалення в житловому будинку спричинила залиття квартири АДРЕСА_4 .

30 січня 2020 року ОСОБА_1 уклала з судовим експертом ФОП ОСОБА_4 договір №11-2020 про надання послуг з експертного будівельно-технічного дослідження об`єкту за адресою: АДРЕСА_6 з подальшим складанням Висновку експерта 11/2020 по наступному питанню: Яка вартість відновлювального ремонту для усунення недоліків залиття у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7-8,9).

Дослідження здійснювалось, зокрема, на підставі Акту №1 від 06.11.2019. Згідно візуального огляду приміщень квартири експертом встановлено, що пошкодження мають наступні приміщення: Прим. 3 - кухня (5,7 кв.м.): стеля - підвісна з гіпсокартону, оздоблена плиткою з ПВХ (маються плями темні та часткове відшарування плиток); стіни - частково - плитка керамічна, частково шпалери (маються темні плями на шпалерах та відшарування шпалер); підлоги - лінолеум - без видимих пошкоджень; мережі електропостачання, обладнання без виявлених пошкоджень. Прим. 4,5 - вбиральня поєднана (3.1 кв.м.): стеля - оздоблена плиткою з ПВХ, пофарбована (без видимих пошкоджень); стіни - шпалери (маються темні плями на шпалерах та відшарування шпалер); підлоги - плитка керамічна - без видимих пошкоджень; мережі електропостачання, обладнання без виявлених пошкоджень.

Згідно висновку будівельно-технічного дослідження №11-20 від 20.02.2020, складеного судовим експертом Бихно М.В., вартість проведення відновлюваних ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , що необхідні для усунення пошкоджень внаслідок залиття приміщень квартири, становить 24524,00 грн. (а.с. 93-106).

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з п. 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Окрім того, згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає до відшкодування у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена у додатку №4.

Згідно з роз`ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975) факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної сторони є обов`язковою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що наданий позивачем Акт №1 від 06.11.2019 про залиття квартири не відповідає вимогам, визначеним нормами чинного законодавства. Зокрема, відсутнє ознайомлення з Актом №1 про залиття власника приміщення № НОМЕР_1 ОСОБА_2 , причини відсутності в Акті підпису відповідача комісія не зафіксувала; зазначений Акт №1 за формою та змістом не відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом №76 від 17.05.2005 Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства, в яких зазначається, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт за встановленою формою, де, зокрема, повинні бути відомості щодо дати затоплення, що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі пошкоджено - при цьому вказаний Акт №1 не містить дати затоплення квартири позивача, не конкретизовано, що саме було залито, які обсяги пошкоджень тощо.

Крім того, даний Акт був складений не 26 жовтня 2019 року, а через 11 днів - 06 листопада 2019 року.

З урахуванням викладеного, акт №1 від 06.11.2019 є неналежним, недостатнім доказом для встановлення обставин, характеру та обсягу залиття квартири позивачки саме від залиття 26 жовтня 2019 року.

Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку будівельно-технічного дослідження від 20.02.2020 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок, про те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Колегія також звертає увагу, що зазначений вище висновок від 20.02.2020 року щодо визначення вартості шкоди у звязку із залиттям квартири позивачки 26 жовтня 2019 року на суму 24524,00 грн. складений судовим експертом Бихно М.В. через чотири місяці після залиття квартири (а.с. 93-99). Висновки експерта зроблені з урахуванням акту №1 від 06.11.2019, який, із наведених вище причин, є неналежним, недостатнім доказом для встановлення обставин, характеру та обсягу залиття квартири позивачки саме 26 жовтня 2019 року.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги у якості належного і допустимого доказу висновок будівельно-технічного дослідження №11-20 від 20.02.2020.

Інших доказів на підтвердження розміру спричиненої позивачці матеріальної шкоди, у звязку із залиттям квартири 26 жовтня 2019 року, не надано; клопотань про витребування відповідних доказів судом, зокрема, щодо призначення експертизи, не заявлено.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; враховуючи, що не доведено причинно-наслідкового зв`язку з тим обсягом пошкоджень, які зазначені позивачкою та подією, яка відбулась 26 жовтня 2019 року, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 24524,00 грн.

Клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири та обсягу пошкоджень і розміру збитків, ні в місцевому, ні в апеляційному судах не заявлялись.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки вони зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій, власного тлумачення скаржником вимог чинного законодавства та характеру спірних правовідносин.

Враховуючи наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення матеріальної шкоди; встановивши, що висновок №11-20 від 20.02.2020 є неналежним доказом, - місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивачки витрат на складання зазначеного висновку.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди та витрат на проведення експертизи, а тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди в сумі 2000,00 грн. не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 23 грудня 2022 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова