Справа № 487/7110/21
Провадження № 2/487/721/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Лагоди А.А.,

за участю секретаря судового засідання Мізюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь завдану їй в наслідок кримінального правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 1006190,31 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона була потерпілою у кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України, в рамках кримінального провадження нею було пред`явлено позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2018 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду та роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що 17.08.2015 року відповідач наніс їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, на лікування нею витрачено 98303,76 грн. Крім того, за станом здоров`я вимушена була звільнитися. Через звільнення з посади директора ТОВ «Екос-сателіт» за станом свого здоров`я, нею, відповідно до штатного розпису за період з 2017 року по вересень 2021 року, не отримано заробітну плату в розмірі 251800,00 грн. Також, вимушено позбулась доходів зі своєї підприємницької діяльності за період з 2017 року по вересень 2021 року в розмірі 574614,15 грн. У зв`язку з браком коштів на лікування, вимушена була брати кредити. Крім того, було понесено витрати на юридичний супровід кримінального провадження відносно відповідача, та інші. Таким чином, протиправними діями відповідача, які полягали у нанесенні тілесних ушкоджень, їй заподіяно матеріальний збиток в сумі 1006190,31 грн. Моральну шкоду та душевні страждання, спричинені їй, позивач оцінює у розмірі 1000000,00 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків.(т.2а.с.51)

25.10.2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою згідно якої позивач з тих же самих підстав просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь завдану їй в наслідок кримінального правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 1006190,31 грн. та моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.(т.2 а.с.53-64)

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.(т.2 а.с.65)

17.11.2021 року до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив, яким він проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Вказав, що зазначене позивачем не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджено належними доказами. (т.2 а.с.69-70)

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі. (т.2 а.с.111)

Сторона позивача до судового засідання не з`явилась. Про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином. 29.06.2022 року від позивача надійшла заява з додатками, якою підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх.

Сторона відповідача до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувало кримінальне провадження за № 0004387 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно фабули обвинувачення 17.08.2015 року біля о 20 00 год. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які знаходились у квартирі АДРЕСА_1 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_2 раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_2 , знаходячись у вказаному місці у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 умисно наніс останній численні тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта у ОСОБА_1 мають місце тілесні ушкодження у вигляді множених гематом, саден верхніх та нижніх кінцівок, забою шийного відділу хребта, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів, що по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2018 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито, останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.(т.1 а.с.29)

Позивач зазначає, що у зв`язку із нанесеними тілесними ушкодженнями та їх наслідками, їй була спричинена матеріальна шкода в загальному розмірі 1006190,31 грн. та моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн., оскільки вона вимушена була постійно лікуватись, брати кредити, втратила роботу та заробітки, витрачалась на юридичні послуги та комунальні платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пленум ВСУ роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440,450 ЦК(ст.ст. 1166,1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.»

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.

При цьому, потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З аналізу наведених вимог закону можна дійти висновку про те, що позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Однак, на думку суду, позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме: причинний зв`язок між діями відповідача та захворюванням позивача, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи той факт, що судом під час розгляду справи в межах пред`явленого позову встановлено факт нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень 17.08.2015 року та стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказів того, що вищевказані дії відповідача призвели до лікування на суму 98303,76 грн., звільнення з посади директора ТОВ «Екос-сателіт» та відповідно не отримання заробітної плати в розмірі 251800,00 грн., втрати доходів від підприємницької діяльності за період з 2017 року по вересень 2021 року в розмірі 574614,15 грн., брання кредитів, нести витрати на юридичний супровід та інші, вищевказані вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Надані позивачем копії чеків, виписок, довідок, інших документів (т.1 а.с.30-250, т.2 а.с.1-47), в даному випадку, не можуть слугувати підтвердженням лікування та інших витрат, внаслідок завданих відповідачем тілесних ушкоджень.

Інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1006190,31 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить зі ступеня вини відповідача, приймає до уваги характер правопорушення, ступінь душевних страждань, характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,264-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст складено 05.07.2022 року.

Суддя А.А. Лагода