Ухвала

14 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 201/8251/21

провадження № 61-11850ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію 1/2частки від вартості транспортного засобу марки Volkswagen Passat, 2012 року випуску, VIN НОМЕР_1 , що становить 147 531,50 грн та витрати понесені на оплату з судового збору в розмір 1 475,32 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 29 лютого 2020 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час знаходження в шлюбних відносинах, 06 березня 2020 року сторони придбали автомобіль Volkswagen Passat, 2012 року випуску, який зареєстрували на ім`я відповідача. На теперішній час позивачу стало відомо, що відповідач здійснив відчуження спільно придбаного транспортного засобу, на яке вона згоди не надавала. Оскільки середньоринкова вартість автомобіля Volkswagen Passat, 2012 року випуску, становить 295 063,00грн просила її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено в повному обсязі. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в розмір 147531,50 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року залишено без змін.

Представник ОСОБА_2 , діюча в інтересах ОСОБА_1 , 29 листопада 2022 року шляхом використання системи «Електронний Суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року у вказаній вище справі.

Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2022 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 250 = 620 250,00 грн) та становить 295 063,00 грн, а тому відповідно до вимог ЦПК України рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року не підлягають касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України, для перегляду справи з ціною менше ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб судом касаційної інстанції.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, необхідно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що є меншою, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко