Справа № 367/7750/21
Провадження № 2/761/6807/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеній І.П.,

за участю секретаря Войновського О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із даним позовом.

Ухвалою Ірпінського міського районного суду Київської області від 15.11.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу передано до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.07.1988 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених було зроблено відповідний актовий запис № 3313. У сторін є спільні діти, які на теперішній час повнолітні. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини почали погіршуватись з березня 1993 року, фактично шлюбні стосунки припинені з середини 2008 року, спільного господарства сторони не ведуть з липня 2012 року. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, оскільки у нього вже інша сім`я, просить суд позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28.06.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що проти розірвання шлюбу не заперечує, однак заперечує, що фактично шлюбні стосунки припиненні в липні 2012 року, оскільки позивач знявся з реєстрації місця їх проживання лише в 2020 році, крім того, 10.06.2021 року в Бучанській міській раді Київської області надавав письмову згоду на те, що не заперечує проти того, щоб відповідач, як його дружина, була визнана опікуном над її рідним братом. Таким чином, просила визнати час припинення шлюбних відносин днем звернення позивача до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, до суду надано відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач заперечує, що шлюбні відносини припинилися з 18.10.2021 року, посилаючись на те, що обставини, на які посилається відповідач ОСОБА_3 в своєму відзиві на позовну заяву не відповідають дійсності, оскільки заяву про те, що позивач ОСОБА_1 не заперечує щоб відповідачка ОСОБА_3 була опікуном її рідного брата ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 писав виключно на велике прохання відповідача та по її зразку, виходячи із людських відносин, які колись були між позивачем та відповідачем, до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 вересня 2021 року про визнання недієздатним рідного брата відповідача - ОСОБА_4 , та встановлення над ним опікунства відповідача, позивач ніякого відношення взагалі не має, оскільки він не був стороною по справі. Також, позивач зазначив, що в 2015 році у нього народився син від інших стосунків.Клопотання про виклик та допит свідків у судовому засіданні не підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, як вбачається з відзиву проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розгляд справи проводити без її участі.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 17.07.1988 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених було зроблено відповідний актовий запис № 3313, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. При цьому, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивач не виявив бажання примиритись з відповідачем, наполягав на розірванні шлюбу, зазначаючи, що він перебуває в інших стосунках, від яких має сина 2015 року народження.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

При цьому, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру, доказів народження дитини від інших стосунків тощо.

Щодо викладених у відзиві на позовну заяву заперечень відповідача та її прохання відмовити позивачеві в позові в частині його вимог про припинення шлюбних відносин в липні 2012 року, суд відзначає, що предметом даного позову, тобто, матеріально-правовою вимогою позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, є виключно розірвання шлюбу, інших вимог позивачем не заявлялось. В даному випадку суд вирішує питання виключно щодо сімейних стосунків сторін, які фактично на час розгляду справи є вже припиненими, що не заперечується відповідачем. У випадку виникнення між сторонами будь-яких інших питань, зокрема, щодо поділу спільного майна, його кількості, часу набуття, правового режиму майна тощо, зазначені питання мають бути вирішені в іншому провадженні, оскільки зазначені питання не є предметом даного судового розгляду та не впливають на наявність чи відсутність підстав для розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110-114 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстрований у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених, про що 17.07.1988 року складено відповідний актовий запис № 3313, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено: 07.07.2022 року.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА