Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/934/22

Номер провадження: 2/511/338/22

"06" липня 2022 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровська І. В. , розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою:

позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

представника позивача: адвоката Твердохліб Вадима Юрійовича, адреса: м. Одеса, проспект Шевченка, 30, офіс 13;

до відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: Російська Федерація,

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.04.1987 року між відповідачем, ОСОБА_2 та нею ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Охотського райвиконкому Хабаровського краю, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 11.04.1987 року. До кінця грудня 1990 року сторони разом проживали по АДРЕСА_1 . Зі слів позивача спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач з 31.12.1990 року пішов з дому в невідомому напрямку. Позивачка з 31.12.1990 року по теперішній час, більш як 31 рік з відповідачем навіть не спілкувалась, тобто шлюбні відносини практично припинились та вони почали проживати окремо. Місцезнаходження відповідача на теперішній час позивачці не відомо. Дітей у сторін від цього шлюбу не має. Будь-якого набутого під час шлюбу спільного майна подружжя в сторін немає, так само, як і будь-яких спорів з цього приводу. На теперішній час позивачка дійшла остаточного висновку та прийняла остаточне рішення про необхідність розірвання шлюбу з відповідачем, вважає неможливим примирення із ним, та підтверджує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, оскільки, сім`я (родина) фактично остаточно розпалася, і її відновлення неможливе, у позивачки відсутні які-небудь почуття до відповідача, а шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Охотського райвиконкому Хабаровського краю, актовий запис №20 від 11.04.1987 року. Після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_5 . Також позивач просить судові витрати, пов`язані з розірванням шлюбу, не покладати на відповідача.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа 24.05.2022 року була розподілена в провадження судді Бобровської І.В.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.06.2022 року вищезазначена позовна заява залишена без руху на надано строк на усунення недоліків.

Позивачу в строк десять днів з дня отримання ухвали було запропоновано усунути недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження. Позивач попереджений, що у разі не усунення недоліків у повному обсязі, його заява буде повернена.

У встановлений процесуальним законом строк вимоги ухвали суду від 14.06.2022 року, позивачем не виконані. Так, Ухвала суду від 14.06.2022 року згідно роздруківки про отримання електронного письма отримана представником позивача 17.06.2022 року о 15:42. Тобто починаючи з 17.06.2022 року у представника позивача було 10 днів на виконання ухвали суду від 14.06.2022 року, щодо усунення недоліків, строк виконання ухвали суду спливав 27.06.2022 року.

05.07.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від представника позивача адвоката Твердохліба В.Ю. надійшла заява про виконання ухвали суду від 14.06.2022 року щодо усунення недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи ні позивачка, ні представник позивача до суду з клопотанням про поновлення або продовження строків для усунення недоліків позовної заяви строків не звертались. Заяву про виконання ухвали суду від 14.06.2022 року слід вважати неподаною та повернути позивачу, як подане з пропуском строку.

Так, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 , поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

За відомостями адресної довідки, наданої за правилами ч. 6 ст. 187 ЦПК України відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, які надійшли до суду 13.06.2022 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по м. Одесі та Одеській області не значиться.

В своїй заяві про виконання ухвали суду від 14.06.2022 року щодо усунення недоліків представник позивача зазначив, що позивач згадала, що вони після одруження проживали у відповідача по АДРЕСА_2 . Виходячи з цього суд приходить до висновку, що відповідач взагалі не проживав на території України, не має на території місця України місцезнаходження, рухомого та нерухомого майна.

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу, серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Охотського райвиконкому Хабаровського краю, актовий запис №20 від 11.04.2087 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився у Приморському краю Хасанського району с. Барабаш, шлюб між сторонами укладено ще за часи РСРС, громадянство відповідача на теперішній час суду не відомо.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 75 Закону України Про міжнародне приватне право встановлює загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. 1. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. 2. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27,28 ЦПК України.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Ч. 9 ст. 28 ЦПК України передбачає, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Ч. 10 ст. 28 ЦПК України встановлює правило, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Також суд звертає увагу на те, якщо ж у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали (згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54 ).

Згідно п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом у порядку повідомлення, визначеного Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 липня 2008 року № 573/15264.

Однак в матеріалах справи відсутня інформація щодо громадянства відповідача. Оскільки позовна заява подана з порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України, враховуючи той факт, що позивачка не має відомостей стосовно відповідача з 1990 року (більш ніж 30 років), суд позбавлений можливості визначити питання щодо підсудності судам України вказаної цивільної справи, з`ясувати про наявність чи відсутність у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, якщо відповідач не є громадянином України.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 187, 353, 354, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Твердохліба Вадима Юрійовича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. В. Бобровська