КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7170/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

За участі секретаря Моторіної В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року постановлене суддею Хоменко В.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій банку неправомірним,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій банку неправомірним, у якому просила суд: визнати кредитний договір, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , на придбання житла на вторинному ринку № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року, договір поруки, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , № 880/301-ГІФО126 від 03.11.2011 року, договір іпотеки, укладений 03.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 - припиненими;

- зняти обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (РПВН 22698774), реєстраційний номер обтяження: 11802931, зареєстрований 03.11.2017 року 17:37:16 реєстратором: Приватний нотаріус Ковальчук Л.Я., 30100, Хмельницька обл., м. Нетішин , вул. Будівельників 9/40, підстава обтяження: договір іпотеки, 2100, 03,11.2011, Приватний нотаріус Ковальчук Л.Я Власник: ОСОБА_2, Обтяжувач ПАТ «Укрсоцбанк», Код 00039019, м. Київ, Ковпака, 29, в особі Нетішинського відділення АДРЕСА_1;

- виключити запис з державного реєстру іпотек: реєстраційний номер обтяження: 11802975, тип обтяження: іпотека, зареєстрований 03.11.2017 року 17:43:50 реєстратором: Приватний нотаріус Ковальчук Л.Я., 30100, Хмельницька обл., м. Нетішин , вул. Будівельників 9/40, підстава обтяження: повідомлення про реєстрацію іпотеки, 84, 03.11.2011 ПАТ «Укрсоцбанк». Об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН 22698774. Іпотекодержатель ПАТ «Укрсоцбанк», Код 00039019, м. Київ, Ковпака, 29, в особі Нетішинського відділення АДРЕСА_1. Іпотекодавець: ОСОБА_2 . Розмір основного зобов`язання: 240 000 грн. Строк виконання: 02.11.2029 року. Застава немає;

- визнати незаконним підвищення розміру процентів в односторонньому порядку та зобов`язати здійснити перерахунок за кредитним договором № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року;

- вирішити питання судових витрат у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 03.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та нею було укладено договір кредиту № 892-11/66-608-14 на придбання житла на вторинному ринку, згідно з яким їй було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 240 000,00 грн. строком повернення кредитних коштів до 02.11.2029 року зі сплатою 15,5 % річних на перших три роки користування кредитом. На кожен наступний річний період відсоткова ставка встановлюється в порядку, визначеному п. 2.8 договору кредиту.

Також, вказала, що 03.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», нею та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 880/301-ГІФО126 до договору кредиту № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року, на підставі якого ОСОБА_3 зобов`язався перед ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання нею зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкції (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 892-11/608-14 від 03.11.2011 року.

Крім того, 03.11.20011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та нею було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого нею було передано в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначила, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02.03.2018 року по справі № 679/1328/16-ц було стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за договором про надання кредиту № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року в сумі 323 655,85 грн. та судовий збір у розмірі 4 854,84 грн.

Вказала, що за виконавчим листом № 679/1328/16-ц від 31.05.2018 року нею було перераховано кошти у сумі 362 520,97 грн., в т.ч. винагорода виконавця 33 996,55 грн., тобто заборгованість за договором про надання кредиту була повністю погашена.

Проте, на її вимогу про розірвання договору іпотеки у зв`язку із погашенням основної заборгованості банком було повідомлено, що заборгованість за кредитним договором не погашена, через що іпотечний договір розірванню не підлягає.

Також, звертала увагу на те, що банком незаконно було підвищено процентну ставку за договором, оскільки згоди на таке підвищення вона не надавала та не укладала жодних додаткових договорів з даного приводу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій банку неправомірними відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, 14.04.2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права,а також прийняте на підставі неповного встановлення обставин справи, які мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що відповідач скористався своїм правом на дострокове погашення кредитних зобов`язань та на підставі рішення Нетішинського районного суду від 02.03.20218 року у справі 679/1328/16-ц стягнув з позивача кошти за договором кредиту, а саме: 323655, 85 грн.

Інформація з довідки АТ «Укрсоцбанк» від 21.05.2019 року підтверджує що рішення було виконано приватним виконавцем Терлеєвим І.М. за виконавчим провадженням №57411155 , також ці дані вказані у платежах з карткового рахунку ОСОБА_2 на рахунок виконавця у розмірі 280 000 грн та 82 050 грн.

Вказує, що у зв`язку зі зверненням банку до Нетішинського райного суду з позовом про дострокове виконання забов'язання, після виконання вони припинились, а отже банк не мав права нараховувати за цим кредитом відсотки.

Однак відповідач, незважаючи на закінчення строку кредитного договору, продовжив нарахування відсотків та пені, таким чином сформувалась неіснуюча заборгованість у розмірі 145 765, 34 грн.

Також вказує, що двостороннім договором передбачений обов`язок позикодавця повідомити позичальника про зміни розміру процентної ставки, та пов`язане з цим право позичальника відмовитись від договору у разі, якщо розмір збільшеної процентної ставки його не влаштує, проте відповідач не повідомив ні позивача, ні поручителя про те, що процентна ставка збільшена.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки вони належно повідомлені про час та місце розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за кредитним договором у позивача існують кредитні зобов`язання, а тому з цих підстав не може бути припинені порука та іпотека, якими забезпечені ці зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між 03.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 892-11/66-608-14 на придбання житла на вторинному ринку, згідно з яким їй було надано грошові кошти у сумі 240 000,00 грн. строком повернення кредитних коштів до 02.11.2029 року зі сплатою 15,5 % річних на перших три роки користування кредитом. На кожен наступний річний період відсоткова ставка встановлюється в порядку, визначеному п. 2.8 договору кредиту (а.с. 13-22).

Позивач ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором кредиту між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 23-25).

Також, при зверненні до суду, позивач вказала, чого не заперечив відповідач, що 03.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 880/301-ГІФО126 до договору кредиту № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року, на підставі якого ОСОБА_3 зобов`язався перед ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання нею зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкції (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 892-11/608-14 від 03.11.2011 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 10.12.2018 року з рахунку НОМЕР_1 на рахунок отримувача ПВ Терлєєв І.М. , призначення платежу: № 679/1328/16-ц від 31.05.2018 року, ОСОБА_2 , сплачено 82 050,00 грн. (а.с. 28).

Листом № 04.03-02/55131 від 21.05.2019 року АТ «Укрсоцбанк» на адвокатський запит № 17.05.-01 від 17.05.2019 року повідомило про те, що станом на 03.05.2019 року загальна заборгованість за договором кредиту № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року складає 145 765,34 грн. (а.с. 31-33).

02.03.2018 року Нетішинським міським судом Хмельницької області (https://reyestr.court.gov.ua/Review/72998558) по справі № 679/1328/16-ц було ухвалено рішення, котрим стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання кредиту № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року в сумі 323 655,85 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 210 215,19 грн.; сума заборгованості за відсотками - 75 264,97 грн.; пеня, передбачена за несвоєчасне повернення кредиту, - 11 333,78 грн.; пеня, передбачена за несвоєчасне повернення відсотків, - 20 799,61 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 2 681,26 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 3 361,04 грн., та судовий збір у розмірі 4 854,84 грн. (а.с. 37-39).

Як на підставу позову позивач посилається на те, що нею повністю виконано основне зобов`язання, а тому договори кредиту, іпотеки та поруки є припиненими.

Згідно зі статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору .

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною(ч. 1 статті 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

У цій справі позивач звернулася з позовом про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки припиненими.

Закон розрізняє такі поняття як договір та зобов`язання, які виникають у тому числі на підставі договорів чи інших правочинів (пункт 1 частини другої статті 11, частина друга статті 509 ЦК України).

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту як припинення правовідношення, визнання правочину недійсним, разом з цим визнання правочину (договору) припиненим закон не містить.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що «підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України ). Тобто договірні правовідносини виникають саме на підставі договорів. Водночас поняття правочину (зокрема поняття договору) і поняття правовідносин не є тотожними. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Правовідносинами є відносини, змістом яких є права та обов`язки сторін. Зокрема, змістом зобов`язальних правовідносин є обов`язок однієї сторони (боржника) вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії та кореспондуюче право кредитора вимагати від боржника виконання цього обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком про наявність тісного зв`язку між договорами та договірними правовідносинами, оскільки такі правовідносини виникають саме з договорів, а подальший розвиток правовідносин може бути зумовлений, у тому числі (але не виключно), умовами договору. Водночас подальші зміни правовідносин, зокрема припинення прав та обов`язків з договору, не обов`язково пов`язані зі зміною чи припиненням договору...»;

Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком про те, що припинення обов`язку за договором тісно пов`язане з припиненням самого договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18) зробила висновок про те, що нормами статей 16 ЦК України та 20 ГК України не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення, може відбуватися шляхом розірвання договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 477/33/20 (провадження № 61-2817св21).

Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Отже, позовна вимога про визнання припиненим кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки не може бути задоволена саме з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту, який не передбачений законом.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову про визнання незаконним підвищення розміру процентної ставки в односторонньому порядку та зобов`язання здійснити перерахунок за кредитним договором.

Як вбачається із п.2.8 Кредитного договору № 892-11/66-608-14 від 03.11.2011 року враховуючи, що починаючи з четвертого року від дати укладення цього договору процентна ставка за кредитом є плаваючою, тобто змінною, її загальний розмір переглядається кредитором щорічно 1 листопада, починаючи з 1 листопада 2014 року.

Таким чином , сторони погодили факт зміни процентної ставки на «плаваючу» з 1 листопада 2014 року, а тому підстав вважати, що банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку, не вбачається.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: