Справа № 466/2595/22
Провадження № 2/466/1557/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва, Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

02.05.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис № 28103 , вчинений 13.08.2020р. приватним нотаріусом Хара Н.С.

Також позивач просить стягнути понесені нею судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.08.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 28103, в якому запропоновано звернути стягнення з неї, як боржника за кредитним договором № 02 від 10.01.2017, укладеним нею із ПАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за період з 24.06.2019р. по 23.06.2020р. в сумі 38 207,01 грн.

На виконання спірного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ю.Л. відкрито виконавче провадження ВП №62909882 від 28.08.2020 року, про існування якого вона дізналась на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень.

Позивач вважає, що такий не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки здійснений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів.

Зокрема, в порушення Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, кредитний договір № 02 від 10.01.2017р., на підставі якого проводиться стягнення не був посвідчений нотаріально, а, відтак, не є документом, за якими стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому.

Крім того, приватним нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачем як заборгованість позивача, не встановлено факт прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, не перевірено дотримання встановлених законодавством строків для вчинення виконавчого напису та чи не виник спір між зацікавленими особами.

Зважаючи на викладене, те, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, а також вищенаведені аргументи, змушена звернутись до суду із даними вимогами.

Ухвалою суду від 16.05.2022р. відкрито провадження у справі, розгляд призначено у спрощеному позовному провадженні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» в судове засідання не з`явився, подавши заяву про часткове визнання позову. Зокрема не заперечує проти визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, просив таку зменшити, стягнувши з Банку 3000 грн. таких витрат.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва - Юхименко Ольга Леонідівна, в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.08.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 28103 про стягнення з ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором № 02 від 10.01.2017, укладеним між нею із ПАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за період з 24.06.2019р. по 23.06.2020р. в сумі 38 207,01 грн.

28.08.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» боргу, з примусового виконання спірного виконавчого напису.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, постанову Кабміну № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адмінсуду від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. було залишено без змін. Постановою Великої Палати ВСУ від 20.06.2018р. було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.

З огляду на викладене, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Не зважаючи на це, приватний нотаріус Хара Н.С. вчинила спірний виконавчий напис на кредитному договорі № 02 від 10.01.2017, який нотаріально не посвідчений.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 12.03.2020р. у справі № 757/24703/18-ц «якщо серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу не посвідчений нотаріально, отже не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Окрім того, як зазначалось вище, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»).

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджувати факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014).

Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18, провадження № 61-46254св18 (ЄДРСРУ № 88880656).

Між тим, приватним нотаріусом Хара Н.С. будь-яких дій щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості вчинено не було.

Згідно пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

В даному випадку, позивач не отримував вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо такої, або оспорити вимоги стягувача. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості.

Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребувала від стягувача додаткових документів, вчинила виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також, на думку суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічний правовий висновок сформульований у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі № 645/1979/15-ц (№ в ЄДРСР 90458929).

З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права позивача на недоторканність його грошових коштів.

Окрім того, представником відповідача подано заяву про визнання позову щодо вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. А згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

В даному випадку, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір про надання правової допомоги від 30.03.2022р., акт приймання-передачі наданої правничої, детальний опис робіт та квитанцію про оплату 12 000 грн. за послуги адвоката.

Між тим, задовольняючи позов, суд вважає за доцільне стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На думку суду, витрати на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг , відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В силу ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 496,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 28103, вчинений 13.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, в якому запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОРКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), яка є боржником за Кредитним договором № 02 від 10.01.2017 р., укладеним з ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», (код СДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість за Кредитним договором № 02 від 10.01.2017 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 3000 ( три тисячі ) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце постійного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», місцезнаходження юридичної особи: вулиця Андріївська, будинок 4, м. Київ, .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, м. Київ, вул. Тарасівська, 18/12.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4-а, офіс 35-Б.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима