ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6759/21 Номер провадження 22-ц/814/4624/22Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Пилипчук Л.І., Лобова О.А.

розглянула в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2022 року, ухвалене суддею Кузіною Ж.В., повний текст рішення складено 14 липня 2022 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог послалося на те, що 13 лютого 2020 року відповідачем підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Монобанк», відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, в розмірі 30 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами. Станом на 14 вересня 2021 року заборгованість становить 34 931 грн. 56 коп. Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором та понесені витрати при розгляді справи.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11.07.2022 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 34 931 грн. 56 коп., судовий збір у розмірі 2270 грн., а всього 37201 грн. 56 коп.

З вказаним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповно встановлені обставини, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прохає скасувати вищевказане рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що він не мав можливості попередити банк про несанкціоноване списання коштів з його кредитної картки. Після того як він повідомив позивача про списання невідомими особами грошових коштів, банк не провів внутрішнього розслідування та не повідомив його про результати, не з`ясував осіб які мали доступ до його кредитної картки. На даний час відкрите кримінальне провадження за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, але жодній особі не пред`явлено підозру.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсалбанк» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ « Універсал Банк» та підписав 13.02.2020 р анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, отримавши кредит «Монобанк» в сумі 30000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

До анкети-заяви додані копія паспорту та ідентифікаційного номеру (а.с. 7).

Пунктом 11 Анкети-заяви встановлено, що усе листування щодо цього договору відповідач просить здійснювати через мобільний додаток та інші дистанційні канали визначені умовами Договору.

На підставі вказаної анкети-заяви позивачем відповідачу перераховані грошові кошти обумовлені договором.

Факт укладення кредитного договору підтверджується витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами.

В зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору, станом на 14.09.2021 утворилась заборгованість в розмірі 34931 грн 56 коп

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином виконані умови договору та перераховані на рахунок відповідача грошові кошти. Відповідач, отримавши вказані кошти, не погасив заборгованість.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із с. 1 ст. 1055 Ц К України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно частин 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як встановлено судом першої інстанції і вказаний факт не спростований відповідачем, анкета-заява була підписана ОСОБА_1 шляхом накладення електронного цифрового підпису, який є аналогом власноручного підпису. Відповідно електронний цифровий підпис має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах, які виготовлені на паперових носіях.

Механізм укладення електронного договору, який використовується позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про електронний цифровій підпис» електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Статтею 3 ЦК України встановлено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно із частиною 3 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Зважаючи на те, що відповідач в суді першої інстанції не заперечував особистий підпис у Анкеті-заяві, ознайомлення з її змістом та засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем відповідною комбінацією, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений електронний кредитний договір. При цьому ОСОБА_1 підтвердив факт отримання кредитної картки та проведення подальших дій мобільному додатку. Після оформлення кредиту, він не звертався до банку щодо розірвання договору та закриття кредитної лінії.

Приймаючи до уваги те, що фактично отримані кредитні кошти не були повернуті банку, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув їх з відповідача ОСОБА_1 .

Також судом першої інстанції належним чином проаналізовані заперечення відповідача щодо його необізнаності з приводу знятих грошових коштів з його рахунку та зроблено обґрунтований висновок щодо їх неприйнятності, оскільки саме на позичальника покладено обов`язок контролювати доступ до кредитної картки та використання кредитних коштів. Крім того, для проведення операцій з кредитними коштами в мобільному додатку необхідно ввести фінансовий номер телефону, ОТП-пароль та ПІН-код, що перешкоджає третім особам проведення фінансових операцій з коштами клієнтів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, фактично дублюють заперечення проти позовної заяви, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : О.В.Чумак

Судді: Л.І.Пилипчук

О.А.Лобов