ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4820/22 Справа № 201/3895/20 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голубніченка Владислава Олеговича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року за заявою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

26 квітня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначив, що 18 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано.

15 червня 2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28 квітня 2020 року.

Посилався на те, що дитина фактично проживає разом з ним, що за змістом ст. 160 ЦПК України і ст. 181 СК України саме йому належить право вимагати сплати аліментів та відповідно відсутній обов`язок сплачувати аліменти.

В зв`язку з чим, просить суд задовольнити вищевказану заяву та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року заяву представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 11 травня 2022 року скасувати та задовольнити її заяву про визнання виконавчого документа у цій справі таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою видачі судового наказу про стягнення аліментів, було те що дитина мешкала разом із матір`ю стягувачем та утримувала дитину, а тому, оскільки стягувач дитину більше не утримує то й стягнення аліментів на ії користь не має відбуватись.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 28 квітня 2020 року.

До заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини додано довідку акт про спільне проживання від 16 квітня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно проживають за адресою АДРЕСА_2 .

До заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, додано акти про фактичне проживання осіб від грудня 2021 року та 20 квітня 2022 року складений головою ОСББ «ОБЕРІГ27», відповідно до яких встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 з 22 липня 2021 року проживає ОСОБА_4 . Також надано характеристику на ОСОБА_4 , в якій директор КЗДО ДНЗ №144 Грінченко Ю.А. зазначила, що влітку 2021 року мати залишила хлопчика на батька ОСОБА_1 , який займається вихованням хлопчика та сплачує за дитячий садок.

Вирішуючи питання про видачу судового наказу суд першої інстанції керувався інформацією зазначеною в акті від 16 квітня 2020 року про спільне проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, з отриманої на запит суду, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Оспорюваний судовий наказ було направлено за місцем проживання боржника та останнім отримано особисто 26 червня 2020 року.

18 грудня 2020 року представником стягувача отримано судовий наказ.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 431 ЦПК України судовий наказ є видом виконавчого документу.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі винайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки заявлена заявником підстава, за якою він просить визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, не є ні матеріально-правовою, ні процесуально-правовою, також боржником не надано жодного доказу, який би вказував на наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали йому з 26 червня 2020 року до теперішнього часу вчинити процесуальні дії для перегляду судового наказу.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування обставин справи є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до незгоди з ухвалою суду, та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида