Провадження № 2/761/4948/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притула Н.Г.,

при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 30 000,00 грн. моральної шкоди та 6 729,00 грн. на відшкодування збитків.

Вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона придбала авіаквитки для подорожі до Ріо-де-Жанейро. Подорож мала відбутись трьома рейсами. Першим з цих рейсів був рейс РS 161 сполученням Київ-Копенгаген-14.11.2019 року о 10 год. 45 хв. за київським часом.

Як зазначає позивач, вона прибула до аеропорта завчасно, але до 10:25 жодних голосових повідомлень чи написів на табло не було. О 10:25 пролунало оголошення про те що пасажири рейсу «Київ-Копенганен» повинні пройти на посадку. В цей час позивач перебувала в іншому кінці аеропорту та попрямувала до стійки реєстрації. Прибула до стійки реєстрації о 10:32, однак представник авіакомпанії повідомив, що посадку на рейс вже закінчено і автобус з пасажирами вже поїхав. Тому позивач вважає, що їй було відмовлено в перевезенні.

Так як пересадка мала бути здійснена в Копенгагені, тому в екстреному порядку вона почала шукати квитки та інші рейси та придбала квиток до Копенгагена через Варшаву та сплатила за придбані квитки 6 729,00 грн. Зрештою встигла на наступний рейс з Копенгагена до Лондона та продовжила подорож.

Позивач звертає увагу, що у відповідності до правил перевезення час закінчення посадки пасажирів у повітряне судно в аеропортах України не може закінчуватись раніше ніж за 10 хвилин до часу відправлення рейсу. Позивача було знято з реєстрації за 12 хвилин до відправлення рейсу, а тому відмова представників авіакомпанії у здійсненні перевезення безпідставна.

Обгрунтовуючи моральну шкоду позивач зазначала, що дії співробітників відповідача щодо відмови у перевезенні призвели до надмірних переживань позивача щодо того, чи встигне вона на наступний рейс, а також таким чином були зруйновані плани щодо відвідин Копенгагену під час очікування наступного рейсу до Лондона .

В судовому засіданні, яке відбулось 17.02.2022 року позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 17.02.2022 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

У відзиві відповідач зазначає, що позивач придбала квитки та зареєструвалася онлайн на рейс PS 161 та отримала посадковий талон, який містив вичерпну інформацію, необхідну для вчасного прибуття та посадки на рейс. Позивач в позовній заяві зазначає недостовірну інформацію про те що в міжнародному аеропорту Бориспіль візуальна та акустична інформація про те з якого терміналу відправляється рейс та час закінчення посадки була відсутня аж до 10.25 год. при тому що рейс відправлявся о 10:45. Інформація про номер рейсу, гейт, час початку і закінчення посадки завжди завчасно відображається на інформаційних моніторах у всіх приміщеннях аеропорту. Як зазначає представник, при онлайн реєстрації на рейс та отриманні посадкового талону на рейс 12.11.2019 року, тобто за 2 дні до дати виконання рейсу позивачу було відомо про час початку і закінчення посадки на рейс, попередження про наслідки запізнення вказані в посадковому талоні. Після того, як останній пасажир зайшов о 10:23 на борт літака, гейт ще був відкритий протягом 9 хвилин. Оскільки після акустичних оголошень ніхто не з`явився, посадка була закінчена, а позивачка автоматично видалена системою реєстрації зі списку пасажирів рейсу о 10:32:52. Авіаційні правила, що затверджені наказом Державної авіаційної служби України від 26.11.2018 року №1239 передбачають, що час закінчення посадки пасажирів на борт повітряного судна в аеропортах України встановлює перевізник, але не раніше ніж за 15 хвилин до часу вильоту рейсу, який зазначений у квитку. Так як посадка на рейс не закінчилась раніше ніж за 15 хвилин, то відповідач та його агенти діяли належним чином у відповідності до встановлених часових рамок.

Крім того представник зазначає, що позов не містить жодних допустимих та належних доказів в обгрунтування наявності і розміру моральної шкоди, протиправності поведінки її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вини останнього в її заподіянні, не обгрунтовано розмір моральної шкоди. При цьому Монреальська конвенція 1999 року обмежує відповідальність перевізника реально доведеними матеріальними витратами і не передбачає відшкодування моральної шкоди.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судове засідання, яке відбулось 03.03.2022 року сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», враховуючи, що сторони надали пояснення щодо заявлених вимог, докази на підставі яких позивач звернулась до суду з позовом та на підставі яких відповідач заперечує проти позову, суд вважає за можливе продовжити слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши відзив відповідача, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 908 ЦК України встановлює, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 910 ЦК України передбачає, що за договором перевезення пасажира перевізник зобов`язується перевезти пасажира до пункту призначення, а у разі здавання багажу, доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу. Укладання договору перевезення пасажира та багажу з перевізником підтверджується видачею пасажирського квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Частина 2 статті 100 Повітряного кодексу України визначає, що Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів.

Авіаперевізник зобов`язаний виконувати зазначені у частині другій цієї статті правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти, а також галузеві стандарти та нормативи якості обслуговування. При цьому критерії віднесення до класу обслуговування (бізнес-клас, економ-клас, преміум-клас) повинні бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів (ч.3 ст.100 Повітряного кодексу України).

Авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації (ч.4 ст.100 Повітряного кодексу України).

Авіаперевізник під час організації повітряних перевезень повинен вжити заходів для доведення до відома споживачів через інформаційно-рекламні засоби, у тому числі автоматизовані системи бронювання, інформації щодо повітряних ліній і розкладу польотів повітряних суден, тарифів на перевезення пасажирів, багажу, вантажу і пошти повітряним транспортом, а також про умови обслуговування пасажирів та обробки вантажу на землі перед польотом, після нього та на борту повітряного судна (ч.7 ст.100 Повітряного кодексу України).

Пункт 1 Розділу VI "Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу" (затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 за № 735, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 за №2219/22531) визначає, що тарифи, що використовуються, - це встановлені й опубліковані перевізником або від імені перевізника (або якщо не опубліковані, то розраховані згідно з тарифними нормативами перевізника) тарифи на рейс або рейси з місця відправлення до місця призначення, зазначені у квитку, які чинні у день оплати квитка для відповідного класу обслуговування. Кожний тариф передбачає правила його використання, якими встановлюються строк дії квитка, умови використання тарифу та повернення сум за невикористану частину перевезення тощо. Правила застосування тарифів затверджуються керівником перевізника та розміщуються на сайті перевізника та повинні бути доступними пасажирам для ознайомлення.

Стаття 920 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно із статтею 103 Повітряного кодексу України, положення цього розділу застосовуються до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого на території України, а також до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого в іншій країні, до/з аеропорту, розташованого на території України.

Положення цього розділу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення.

Частина 6 статті 100 Повітряного кодексу України визначає, що авіаперевізник у своїх правилах повинен встановити та довести до відома пасажирів порядок виплати компенсації і надання допомоги пасажирам у разі відмови від прийняття на борт або скасування польоту чи затримки вильоту, зниження класу обслуговування пасажира, повернення плати за ненадану послугу з повітряного перевезення, розмір та спосіб виплати компенсації і обслуговування пасажирів, яким відмовлено у прийнятті на борт. Зазначені правила повинні відповідати вимогам та правилам, установленим міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, законодавству України, в тому числі авіаційним правилам України. При цьому розмір виплати компенсації та надання допомоги пасажирам мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів.

Частина 16 статті 100 Повітряного кодексу України визначає, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач придбала електронний квиток авіакомпанії МАУ № 875 для міжнародного повітряного перевезення по маршруту Київ-Копенганен рейсом PS 161 14.11.2019 року о 10 год.45 хв., Копенганен-Лондон рейсом D82899 15.11.2019 року о 07 год. 10 хв., Лондон-Ріо де Жанейро рейсом DI7501 15.11.2019 року об 11 год. 10 хв.

Отже, між сторонами був укладений договір перевезення.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, вона за два дні пройшла електронну реєстрацію на рейс та отримала посадковий талон в якому зазначено час посадки - 10.05-10.30, час вильоту 10.45 15.11.2019 року.

В судовому засіданні позивач підтримала зазначене в позовній заяві та вказала, що в той час не було оголошень про рейс на який вона придбала квиток та лише о 10.25 год почула голосове повідомлення про необхідність пройти на посадку.

В той же час позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності оголошень (звукових чи візуальних) про рейс PS 161.

Однак, з копії листа №04.2-02-4888/4900 ПрАТ Міжнародні авіалінії України вбачається, що прізвище позивача було вилучено зі списку пасажирів за 12 хвилин до відправлення рейсу, зазначеного в авіаквитку.

Документи надані відповідачем з онлайн системи АіrDb свідчать про ту обставину що останній пасажир на борт літака зайшов о 10:23, та о 10:32:52 прізвища позивача було видалено зі списку пасажирів рейсу.

Позивач не надала суду доказів на спростування зазначеного.

Пункт 8 розділу ІХ Авіаційних правил «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», що затверджені наказом Державної авіаційної служби України 26 листопада 2018 року № 1239 визначає, що час закінчення посадки на борт повітряного судна залежить від особливостей аеропорту, обставин відправлення рейсу і встановлюється авіаперевізником.

Про час закінчення посадки на борт повітряного судна пасажири отримують інформацію безпосередньо в аеропорту відправлення.

Незважаючи на спосіб забезпечення посадки пасажирів на борт повітряного судна (транспортування автобусом, телескопічним трапом, рукавом, амбуліфтом тощо) та місце стоянки повітряного судна, час закінчення посадки пасажирів на борт повітряного судна не може закінчуватися раніше ніж за 15 хвилин до часу відправлення рейсу.

У разі запізнення або неприбуття пасажира для здійснення посадки на борт повітряного судна авіаперевізник має право не приймати такого пасажира до повітряного перевезення з метою уникнення затримки рейсу. У разі запізнення пасажира або неприбуття на посадку на борт повітряного судна вважається, що пасажир відмовився від польоту добровільно, крім випадків, якщо це сталося з вини авіаперевізника або агента з обслуговування.

Аналогічні положення містять правила повітряних перевезень та обслуговуввання пасажирів і багажу Приватного акціонерного товариства «АВІАКОМПАНІЯ «МІЖНАРОДНІ АВІАЛІНІЇ УКРАЇНИ» (МАУ).

Так пункт 10.8 Правил передбачає, що під час реєстрації пасажиру надається посадковий талон на рейс, у якому зазначаються його прізвище та ім`я, код ІАТА або код ІСАО Авіакомпанії, номер рейсу, дата та час відправлення рейсу, час закінчення посадки у повітряне судно, клас обслуговування і номер посадкового місця в салоні повітряного судна.

Згідно з п. 10.9 Правил, час закінчення посадки у повітряне судно залежить від обставин відправки рейсу і встановлюється Авіакомпанією, про що пасажири інформуються безпосередньо в аеропорту відправлення.

У разі запізнення пасажира на посадку в повітряне судно Авіакомпанія має право не приймати такого пасажира до перевезення і не зобов`язана затримувати рейс.

У разі запізнення пасажира або неприбуття на посадку в повітряне судно, вважається, що пасажир добровільно відмовився від польоту, крім випадків, якщо це сталося з вини Авіакомпанії або її агентів з обслуговування.

Позивач в позовній заяві зазначала, що на той час діяли Правила, встановлені Державною авіаційною службою, п.9.1.4 яких було передбачено, що час закінчення посадки пасажирів у повітряне судно не може закінчуватися раніше ніж за 10 хвилин до встановленого часу відправки рейсу, що зазначений у квитку, що було передбачено.

Однак суду не надано доказів, що станом на 14.11.2019 року саме в вказаній позивачем редакції діяли зазначені правила.

Частина 9 статті 100 Повітряного кодексу України визначає, що авіаперевізник, який розміщує дані в автоматизованій системі бронювання, повинен гарантувати, що розміщена ним чи подана для розміщення в інших автоматизованих системах бронювання інформація є точною, достовірною та вичерпною.

Частина 13 статті 100 Повітряного кодексу України визначає, що авіаперевізник може відмовити в перевезенні пасажиру або вантажовідправнику у випадках, передбачених авіаційними правилами України.

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідача 6 729,00 грн. зазначала, що ці кошти вона витратила на придбання квитка до Копенгагена через Варшаву. Однак позивач не надала суду копії квитка для можливості суду встановити чи дійсно такий квиток був придбаний.

Отже, позивач, прибувши на посадку на борт повітряного судна із запізненням, пізніше ніж за 15 хвилин до відправлення рейсу, зазначеного у квитку, таким чином вважається, що пасажир (позивач) добровільно відмовилася від польоту, тому суд вважає, що на даний час відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення сплачених коштів в сумі 6 729,00 грн.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди варто зазначити наступне.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Закон пов?язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи.

Стаття 23 ЦК України встановлює, яку форму може набувати моральна шкода, та в яких випадках вона може бути заподіяна особі. Перелік не має вичерпного характеру.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених положеннями Цивільного кодексу України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини, які виникли між сторонами не передбачають відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди внаслідок відмові в перевезенні, а тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача не можуть бути стягнуті судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула