"22" червня 2022 р. Справа №336/2427/22
Провадження №2/336/3135/2022
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 червня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати за собою право власності на квартиру один в будинку АДРЕСА_1 , яка складається з кімнат житловою площею: 11,9 кв.м; 7,1 кв.м; 13,3 кв.м; 14,0 кв.м; 0,8 кв.м, загальною площею 47,1 кв.м.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суддя вважає, що її належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим статтями 175, 177 цього Кодексу та чи належить позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Пунктами 5, 8 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; в позовній заяві зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначенням доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

ОСОБА_1 позов обґрунтовує тим, що він мешкав у вказаному будинку з 1972 року. Будинок належав його бабці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний будинок складається з двох квартир: квартира АДРЕСА_2 : площею 47,1 кв.м (належала його покійній бабці), складається з кімнат житловою площею: 11,9 кв.м; 7,1 кв.м; 13,3 кв.м; 14,0 кв.м; 0,8 кв.м та квартира АДРЕСА_3 : загальною площею 56,0 кв.м, яка згідно Договору Дарування належить відповідачам. Загальна площа будинку становить 103,1 кв.м та розташована на земельній ділянці 430 кв.м. Будинок є одним об`єктом завершеного будівництва та має два окремі входи. На вказані квартири відкриті окремі особові рахунки по сплаті комунальних послуг. Після смерті бабці, він разом зі своєю матір`ю та дружиною продовжили жити у вказаному будинку. Згодом, коли мати захворіла, вони всі разом переїхали жити в більш кращі умови у м. Вільнянськ Запорізької області. Згодом, він з дружиною переїхав жити у будинок АДРЕСА_4 , а мати залишилася жити у м. Вільнянську, де і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.07.2017 Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області було заведено спадкову справу №154/2017. 26.05.2018 він звернувся до вказаної нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову, оскільки на день відкриття спадщини він був зареєстрований окремо від матері та не подав у строки, передбачені законодавством, заяву про прийняття спадщини. У 2020 році він хотів повернутись жити до будинку АДРЕСА_5 , який належив його покійній бабці, але через постійні сварки з відповідачами, які вважають себе власниками будинку і не визнають його право власності на квартиру АДРЕСА_2 в будинку, не може цього зробити.

Виходячи з роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, під час розгляду судами справ про спадкування, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами у таких справах є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Проте, ОСОБА_1 у своєму позові не зазначає, чи звертався він до суду з позовними вимогами про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини, що в свою чергу є підставою (в разі відмови в задоволенні позову) звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Крім того, в якості відповідачів ОСОБА_1 залучає лише двох співвласників спірного житлового будинку, залишаючи поза увагою те, що в якості відповідача повинна бути залучена територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В обґрунтування законності звернення з вказаним позовом до суду, ОСОБА_1 долучив до позову копії наступних документів: свого паспорта та РНОКПП, свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 від 11.01.2008, свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , серії НОМЕР_2 від 27.01.2016, перший аркуш Договору (не можливо повністю прочитати із-за поганої якості копії), посвідченого 02.09.2009 приватним нотаріусом, відповідно до якого ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному в рівній частці належну їй 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, які знаходяться в АДРЕСА_6 , розташованого на земельній ділянці площею 430 кв.м (Житловий будинок «А», житловою площею 17,7 кв.м, житлова прибудова житловою площею 13,3 кв.м, житлова прибудова житловою площею 10,2 кв.м, житлова прибудова житловою площею 20,9 кв.м, літня кухня, вбиральня, гараж, паркан, водопровід №2, замощення 1; Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1501598 від 17.09.2003, відповідно до якого відповідачам кожному по 1/4 частині на праві власності належить будинок житловий АДРЕСА_6 ; плану будівлі літ А, Експлікації з плану будинку; Постанови державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області №822/02-31 від 26.05.2018 ОСОБА_8 про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_6 , з якої вбачається, що оскільки ОСОБА_1 на день відкриття спадщини (після смерті матері) був зареєстрований окремо від спадкодавця та у встановлений ст. 1270 ЦК України строк не звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, він вважається таким спадкоємцем, що спадщину не прийняв.

Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Так, позивачем в підтвердження обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги не надано доказів: 1) родинних відносин з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 2) наявність (відсутність) на час смерті ОСОБА_5 кола спадкоємців після неї (як за законом так і за заповітом), чи заводилася (чи ні) після її смерті спадкова справа (якою нотаріальною установою), яке майно увійшло до складу спадку; 3) наявність (відсутність) на час смерті ОСОБА_6 кола спадкоємців після неї (як за законом так і за заповітом), яке майно увійшло до складу спадку; 4) документів, що підтверджують право власності ОСОБА_5 на квартиру один в будинку АДРЕСА_1 , яка складається з кімнат житловою площею : 11,9 кв.м; 7,1 кв.м; 13,3 кв.м; 14,0 кв.м; 0,8 кв.м, загальною площею 47,1 кв.м. (право власності на яку за собою просить визнати позивач) яким може бути серед іншого витяг з Державного реєстру речових прав; 5) матеріали справи не містять документів, з яких би вбачалося, що належні 39/100 будинку було виділено в натурі, і що саме квартира номер один, на яку за собою просить визнати право власності позивач, відповідає цій частці у спільному майні співвласників; 6) відсутній оціночний звіт щодо вартості майна, на яке просить визнати за собою право власності позивач.

Позивачем, також, не надано клопотання про витребування відповідних доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинен бути подане в строк. Зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Крім того, згідно копії технічного паспорта, право власності на будинок АДРЕСА_1 належить декільком особам: « ОСОБА_4 39/100, ОСОБА_9 11/100, ОСОБА_2 1/4, ОСОБА_3 1/4 .

Однак, позивачем в якості учасника справи, права якого можуть бути порушені під час розгляду справи, не зазначено ОСОБА_10 , якій відповідно до вказаної копії документу належить 11/100 вказаного житлового будинку ( як і не надано доказів того, що вказана особа втратила право власності на 11/100 частин цього будинку), що також підлягає виправленню.

Згідно з п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

3 позовних вимог вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить визнати за собою право власності (не зазначаючи за законом чи за заповітом) на квартиру один в будинку АДРЕСА_1 ) в м. Запоріжжі літ. А, яка складається з кімнат житловою площею: 11,9 кв.м; 7,1 кв.м; 13,3 кв.м; 14,0 кв.м; 0,8 кв.м, загальною площею 47,1 кв.м.

Ця позовна вимога має майновий характер та підлягає грошовій оцінці.

У позовній заяві ціна позову не зазначена, хоча позивачем і долучено до позову ксерокопію квитанції про сплату судового збору на суму 992,40 гривні.

Ціна позову про визнання права власності повинна бути визначена на підставі звіту про ринкову вартість, наданого відповідною оціночною установою, яка має відповідні дозвільні документи на проведення оціночної вартості майна.

Проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року №358.

Відповідно до пп.1 п.1 зазначеної постанови, оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Згідно з пп.4 п.1 постанови, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією з таких спеціалізацій у межах напряму «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і напряму «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Позивачем до матеріалів позовної заяви не додано жодного звіту про оцінку майна, що підлягає виправленню, оскільки саме від оцінки вартості майна, яка буде зазначена у звіті залежить розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу при зверненні з вказаним позовом до суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків шляхом надання необхідних доказів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 185, 260 ЦПК, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків заяви.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С. Звєздова