Справа № 729/267/22
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2022 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

судді Кузюри В.О.

за участю секретаря Ященко Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати арешт на заборону відчудження з усього майна , яке йому належить на праві власності.

Свої вимоги обгрунтовує тим , що відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у м. Києві від 15.10.2015 року у ВП № 45299435 на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2015 року було накладено арешт на майно позивача з забороною його відчудження., а саме на земельні ділянки , що перейшли йому в порядку спадкування .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з"явилися , надійшла письмова заява про розгляд в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася , про час та розгляд справи повідомлена належним чином , заяв про відкладення, розгляд у її відсутність не надходило, відзив на позов не надходив, а тому суд ухвалив розгляд проводити в її відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, заяв про відкладення, розгляд у його відсутність не надходило, а тому суд ухвалив розгляд проводити в їх відсутність.

Позовна заява була прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду.

Розглянувши позовну заяву з додатками, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що 05.10.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження на підставі якої 06.10.2015 року було зареєстровано арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно інформації про виконавче провадження (а.с. 9) виконавче провадження в якому ОСОБА_1 є боржником , а ОСОБА_2 стягувачем завершене , шляхом стягнення з боржника коштів за рішенням Дарницького районного суду м. Києва.

Згідно свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_1 є власником земельних ділянок в с. Марківці Ніжинського р-ну, Чернігівської області (а.с. 19-22).

Позивач звертався до виконавчої служби щодо зняття арешту та заборони на відчудження майна , проте отримав відмову (а.с. 23-25).

Отже в судовому засіданні встановлено , що майно на яке накладено арешт є власністю позивача , отже відсутній спір про його належність, арешт на майно та заборона на його відчудження накладалися під час здійснення виконавчого провадження для забезпечення виконання рішення суду.

В постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верхлвного Суду від 16.06.2021 року у справі № 473/4773/19, провадження № 61-11329св20 суд зазначив, що У частині першій статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19, від 24 травня 2021 року в справі № № 712/12136/18, постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11

У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку суд помилково прийняв до розгляду позов ОСОБА_1 , оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у визначений ним спосіб захисту своїх прав.

На підставі вищезазначеного та керуючись ч.1 ст. 255 ЦПК України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у визначений позивачем спосіб захисту своїх прав.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя :