Номер провадження: 22-ц/813/6112/22
Справа № 500/3662/18
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 500/3662/18

Номер провадження: 22-ц/813/6112/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович», про визнання договору недійсним та стягнення збитків, за апеляційною скаргою адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича, діючого від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода», на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Жигуліна С.М. 24 листопада 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода» (далі ТОВ «Злагода») звернулося до Ізмаїльськогоміськрайонного суду Одеської області із вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати недійсним договір оренди від 06 квітня 2017 року, укладений між Селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею - 4,7839 га., кадастровий номер :01:04:0162; 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Злагода» неотриманий дохід у розмірі - 117 875,30 грн. та судовий збір у сумі 3 529,38 грн..

ТОВ «Злагода» обґрунтовує свої вимоги тим, що 23 червня 2008 року між ТОВ «Злагода» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею - 4,7839 га., кадастровий номер :01:04:0162, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом із тим, відповідач 06 квітня 2017 року уклав договір оренди на вказану земельну ділянку з Селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович», який у свою чергу засіяв соняшником вже підготовлену позивачем для посівних робіт земельну ділянку, площею - 4,7839 га., орендарем якої є позивач. Вказаний факт посіву земель засвідчує акт обстеження земельних ділянок на території Кислицької сільської ради від 27 квітня 2017 року.

Крім того, 12 квітня 2017 року позивач уклав з АРК «Придунайська нива» договір поставки соняшника в кількості - 1 000 тон на загальну суму - 11 000 000,00 грн.. Згідно довідки Управління статистики в Ізмаїльському районі від 23 квітня 2018 року за № 17-15/325 середня врожайність соняшника за 2017 рік становила - 22,4 центнера з 1 гектара, що становить - 2,24 тони з 1 гектара зібраної площі. Середня ціна реалізації соняшника становила - 9 140,80 грн. за тонну без врахування ПДВ, що становить - 10 968,96 грн. з ПДВ за тону соняшника.

З урахуванням вказаного позивач мав на меті отримати дохід в розмірі - 117 875,30 грн., але неправомірні дії відповідача заподіяли шкоду у вигляді понесених надлишкових витрат та неотриманих доходів (Т. 1, а. с. 1 6).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 заперечує проти позову. Просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Відзив на позов обґрунтовано тим, що ТОВ «Злагода» не здійснило реєстрацію договору оренди та права оренди в передбаченому законодавством порядку, хоча починаючи з 2008 року мало реальну можливість здійснити дії, направленні на належну реєстрацію свого права. Отже, підстави для визнання укладеного між ним та ТОВ «Злагода» договору оренди відсутні, як і наявність протиправної поведінки в діях відповідача.

Позивачем не доведено наявність протиправної поведінки з боку відповідача, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, що виключає можливість стягнення з нього неодержаного доходу. Також відповідач зазначає, що наданий позивачем розрахунок є абстрактним та не підтверджений жодним належним доказом (Т. 1, а. с. 52 66).

2.3 Узагальнені доводи позивача в суді першої інстанції

У відповіді на відзив на позовну заяву ТОВ «Злагода» заперечує проти відзиву на позов. Просить вимоги позову задовольнити в повному обсязі.

Відповідь на відзив на позов обґрунтовано тим, що наявний в матеріалах справи розрахунок неотриманого доходу є належним, достатнім та допустимим доказом щодо задоволення вимоги позову про стягнення неотриманого доходу. Товариство вказує на низку обставин щодо протиправної поведінки відповідача. Зазначає про неспроможність доводів відзиву на позов, зокрема щодо доводів про не здійснення позивачем реєстрації договору оренди та права оренди у передбаченому законодавством порядку (Т. 1, а. с. 76 - 86).

2.4 Позиція інших учасників справи в суді першої інстанції

У судовому засіданні суду першої інстанції представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» пояснив, що на момент укладення спірного договору в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про оренду земельної ділянки ТОВ «Злагода». Також зазначив про відсутність підстав для стягнення з відповідача неодержаного доходи, оскільки відсутні докази наявності складу цивільного правопорушення, а розмір доходу є абстрактним та нічим не підтвердженим.

2.5 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Ізмаїльськогоміськрайонного суду Одеської області від 24.11.2021 року вищевказаний позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди від 06 квітня 2017 року, укладений між селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею - 4,7839 га., кадастровий номер :01:04:0162.

Відмовлено задоволенні позовних вимог щодо стягнення неотриманого доходу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Злагода» судові витрати у розмірі 1 762 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладений між відповідачем та ТОВ «Злагода» договір оренди земельної ділянки на момент укладення договору з СФГ « ОСОБА_2 » був діючим, отже оспорюваний договір порушує права орендаря ТОВ «Злагода». Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що договір оренди укладений з порушеннями вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, у зв`язку з чим має бути визнаний недійсним.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Злагода» неодержаного доходу в розмірі - 117 875,30 грн., то в цій частині суд не вбачав підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до акту обстеження земельних ділянок на території Кислицької сільської ради від 27.04.2017 року, комісією проведено обстеження земельних ділянок на території Кислицької сільської ради, поля № 7, № 9, №6, № 10, № 8, загальною площею - 417 га.. В результаті обстеження було виявлено, що земельні ділянки, загальною площею - 417 га., засіяні сільськогосподарськими культурами, а саме: - соняшником 410,6 гектари; - горохом 6,4 гектари. Також в акті зазначено, що зі слів директора ТОВ «Злагода» - ОСОБА_3 , поле № 7 було засіяно СФГ «Ніколенко І.С.», поле № № 9, 6, 10, 8 СФГ «Чабан П.Г.».

У вказаному акті не визначено, що до складу земельних ділянок, загальною площею - 417 га., обстеження якої було проведено, включена земельна ділянка площею - 4,7839 гектари, кадастровий номер :01:04:0162.

Окрім вказаного, місцевий суд вважав недоведеними доводи позивача щодо структури посівів на 2017 рік, оскільки такі документи були складені позивачем в односторонньому порядку.

Разом із тим, відповідно до наданого позивачем договору №1 для надання послуг по збиранню врожаю 2017 року від 20 червня 2017 року, фізичною особою-підприємцем на виконання умов договору з ТОВ «Злагода», було зібрано врожаю ячменя з - 20 гектарів, озимої пшениці з - 30 гектарів, люцерни з - 124 гектарів та соняшника з - 114 гектарів.

Між тим, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2021 року по справі № 500/175/19, яке набрало законної сили 06 липня 2021 року, було визнано недійсним (фіктивним) договір поставки, який датовано 03 січня 2017 року та укладено між ТОВ «Злагода» та аграрно-рибогосподарським кооперативом «Придунайська Нива». У вказаному рішенні, зокрема, визначено, що представник АРК «Придунайська Нива» надав письмову заяву, в якій зазначив, що аналіз наявних в АРК «Придунайська Нива» документів дозволяє припустити, що договір поставки між ТОВ «Злагода» та АРК «Придунайська Нива» у січні 2017 року не укладався, оскільки ніяких підтверджень такої операції бухгалтерські та інші документи не містять. До того ж придбання такої кількості соняшнику у ТОВ «Злагода» було недоцільним, так як це не відносилося до видів діяльності АРК «Придунайська Нива».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка була засіяна відповідачем чи іншою особою, неможливості засіяти земельну ділянку позивачем та неможливості отримання врожаю з вказаної площі земельної ділянки.

Окрім вказаного, місцевий суд вважав, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обґрунтованості розміру неодержаного доходу. Вказаний розрахунок здійснений на підставі середньої врожайності та середньої ціни реалізації соняшника по сільськогосподарських підприємствах Ізмаїльського району, що зазначена у довідці Управління статистики в Ізмаїльському районі № 17-15/325 від 23 квітня 2018 року, тобто є абстрактним та не може бути доказом за предметом даного спору (Т. 1, а. с. 122 124 зворотна сторона).

2.6 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Ягунов Д.В., діючий від імені ТОВ «Злагода», просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі. Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Злагода» задовольнити в повному обсязі, а саме: 1) визнати недійсним договір оренди, укладений від 06 квітня 2017 року між Селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею - 4,7839 га., кадастровий номер :01:04:0162, за викладених у мотивувальній частині скарги підстав; 2) стягнути з відповідача неотриманий дохід у розмірі - 117 875,30 грн. та судовий збір у сумі 8 823,45 грн..

2.7 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції є те, що воно ухвалене незаконним та упередженим складом суду, який розглянув справу з грубим порушенням розумних строків, за відсутності позивача та його представника, які просили проводити судові засідання за їх обов`язкової участі в режимі відеоконференції.

Інші доводи апеляційної скарги, окрім викладення обставин, якими позивач обґрунтував позовну заяву, зводяться до того, що мотивувальна частина рішення суду повинна містити висновки про те, що укладення відповідачем «подвійного» (паралельного) договору оренди земельної ділянки під час дії договору оренди цієї земельної ділянки з ТОВ «Злагода» є рейдерством, що у рамках закону про кримінальну відповідальність кваліфікується щонайменше за ст. ст. 206, 255, 256, 263 КК України та про що є кримінальне провадження. Апелянт зазначає, що озброєне захоплення спірної земельної ділянки членами злочинної організації, за сприяння працівників прокуратури та поліції, було наслідком злочинної змови між відповідачем та членами злочинної організації (Т. 1, а. с. 176 187).

2.8 Узагальнені доводи відповідача та третьої особи в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович» правом надання пояснень на апеляційну скаргу не скористалось. Пояснення третьої особи на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшли.

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року апеляційну скаргу адвоката Ягунова Д.В., діючого від імені ТОВ «Злагода», на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2021 року залишено без руху із наданням строку на усунення недоліків апеляційної скарги (Т. 6, а. с. 57 57 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року адвокату Ягунову Д.В., діючому від імені ТОВ «Злагода», строк для усунення недоліків апеляційної скарги, встановивши строк не пізніше десяти днів з дня отримання копії ухвали суду (Т. 6, а. с. 62 62).

Після усунення недоліків апеляційної скарги (Т. 6, а. с. 59 61, 65 69) ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Ягунова Д.В., діючого від імені ТОВ «Злагода», на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2021 року (Т. 6, а. с. 70 71).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року призначено апеляційну скаргу адвоката Ягунова Д.В., діючого від імені ТОВ «Злагода», на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2021 року до судового розгляду (Т. 6, а. с. 72).

04 квітня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Арнаута А.Г., діючого від імені ОСОБА_1 , та адвоката Кобака Р.І., діючого від імені Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович», про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Учасники справиу судове засідання не з`явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином, причини не явки не повідомили. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді в апеляційному суді, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому вирішені справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Ягунова Д.В., діючого від імені ТОВ «Злагода», підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

23 червня 2008 року між ТОВ «Злагода» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, площею - 4,7839 га., кадастровий номер :01:04:0162, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору 10 років (п. 3.1).

Вказаний договір було зареєстровано в Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 03 серпня 2009 року №62.

Разом із тим, відповідач 06 квітня 2017 року уклав договір оренди на вказану земельну ділянку з селянським (фермерським) господарством « ОСОБА_2 ».

Відповідно до акту обстеження земельних ділянок на території Кислицької сільської ради від 27.04.2017 року, комісією проведено обстеження земельних ділянок на території Кислицької сільської ради, поля № 7, № 9, №6, № 10, № 8, загальною площею - 417 га.. В результаті обстеження було виявлено, що земельні ділянки, загальною площею - 417 га., засіяні сільськогосподарськими культурами, а саме: - соняшником 410,6 га.; - горохом 6,4 га.. Також в акті зазначено, що зі слів директора ТОВ «Злагода» - ОСОБА_3 , поле № 7 було засіяно СФГ «Ніколенко І.С.», поле № 9,6,10,8 СФГ «Чабан П.Г.».

Відповідно до наданого позивачем договору №1 від 20 червня 2017 року для надання послуг по збиранню врожаю 2017 року, фізичною особою-підприємцем на виконання умов договору з ТОВ «Злагода», було зібрано врожай ячменя з - 20 гектарів, озимої пшениці з - 30 гектарів, люцерни з - 124 гектарів та соняшника з - 114 гектарів.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2021 року по справі № 500/175/19, яке набрало законної сили 06 липня 2021 року, визнано недійсним (фіктивним) договір поставки, який датовано 03 січня 2017 року, укладений між ТОВ «Злагода» та аграрно-рибогосподарським кооперативом «Придунайська Нива».

Між сторонами виникли правовідносини щодо визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та стягнення збитків.

3.3 Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц Велика палата Верховного Суду дійшла висновку, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Звертаючись до суду із вказаним позовом у червні 2018 року, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди від 06 квітня 2017 року, укладений між селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею - 4,7839 га., кадастровий номер :01:04:0162. Просив також стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Злагода» неотриманий дохід у розмірі - 117 875,30 грн..

Очевидно, що за такого формулювання позовних вимог особами, питання про права та обов`язки яких вирішується судом у розглядуваній справі є насамперед сторони оспорюваного правочину - ОСОБА_1 та СФГ «Ніколенко І.С.».

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Тобто сторонами договору оренди землі є орендодавець та орендар.

Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків СФГ «Ніколенко І.С.» як орендаря спірної земельної ділянки та сторони оспорюваного договору оренди.

Між тим, СФГ «Ніколенко І.С.» до участі у справі залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а позивач заяв чи клопотань про залучення СФГ «Ніколенко І.С.» в якості співвідповідача не заявляв, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відрізняється за обсягом прав та обов`язків.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №291/1024/18-ц.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевикладені обставини щодо належного суб`єктного складу учасників справи.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Ягунова Д.В., діючого від імені ТОВ «Злагода», є частково обґрунтованою в частині скасування рішення суду першої інстанції, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове про відмову ТОВ «Злагода» у задоволенні позову з підстав неналежного суб`єктного складу учасників справи.

3.5 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича, діючого від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода», задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович», про визнання договору недійсним та стягнення збитків відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 липня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе