Справа № 525/743/22
Провадження №2/525/204/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2022 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Хоменка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Валенко Роман Іванович, до Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

11.10.2022 до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Валенко Роман Іванович, до Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 .

Він є спадкоємцем після смерті останньої та прийняв спадщину в установленому порядку, інший спадкоємець ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини.

До складу спадщини, у тому числі, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Даний житловий будинок відносився до колгоспного двору, головою якого була його баба ОСОБА_4 , а членами колгоспного двору були його мати ОСОБА_3 та він.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після її смерті прийняла в установленому порядку ОСОБА_3 .

Станом на 01.02.2004 реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилася.

Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У зв`язку з чим позивач вимушений був звертатися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.10.2022 відкрито загальне позовне провадження по справі, підготовче засідання призначено на 18.11.2022, копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та третій особі, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив, витребувано додаткові докази по справі.

24.10.2022 на адресу суду надійшли витребувані судом докази.

Ухвалою суду від 07.12.2022 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 30.12.2022.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Валенко Р.І. у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Валенка Р.І. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, зазначає, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та розгляд справи без участі його представника (а.с. 144).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначає, що заперечень стосовно заявлених позовних вимог не має, просить позов задовольнити (а.с. 165).

Враховуючи, що всі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, суд проводить розгляд справи з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №02-20/172 від 08.09.2017, домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного двору. Членами колгоспного двору значилися: ОСОБА_4 голова двору; ОСОБА_5 дочка; ОСОБА_1 онук ( а.с. 16). Зазначене узгоджується з інформацією, що міститься у погосподарській книзі та підтверджується випискою з погосподарської книги №272 від 28.07.2022 ( а.с. 17).

Відповідно до довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №13801 від 28.12.2017 станом на лютий 2004 року реєстрація права власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилася ( а.с. 14).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.06.2017, виданого Виконавчим комітетом Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , актовий запис №14 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину в установленому законом порядку прийняла її дочка ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №80/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 Мостової ОСОБА_7 ( а.с. 75-143).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29.09.2021, виданого Великобагачанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , актовий запис №290 (а.с.11).

За життя, 02.03.2020 ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 02.03.2020, зареєстрований в реєстрі під №98 ( а.с. 13).

ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом в установленому законом порядку. ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги відмовився від прийняття спадщини, про що подав до нотаріуса відповідну заяву, що підтверджується матеріалами спадкової справи №198/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 Шишки ОСОБА_8 (а.с.53-71).

01 вересня 2022 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 19).

Відповідно до технічного паспорту будинку садибного типу, по АДРЕСА_1 розміщений житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що складається в цілому з: житлового будинку ( літ. «А-1»), літньої кухні (літ. «Б»), сараю (літ. «В»), погребу вхідного (літ. «Г»), гаражу ( літ. «Д»). Зазначені в техпаспорті будівлі не є самовільно збудованими (а.с.24-28).

Частиною 1 статті 112 ЦК 1963 року передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Разом з тим, колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII з введенням у дію Закону України «Про власність».

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мали ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у майні.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК 1963 року.

Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15.

Той факт, що вказане будинковолодіння є майном колгоспного двору підтверджується матеріалами справи та ніким з учасників судового розгляду не оспорюється.

Із матеріалів справи судом об`єктивно встановлено та підтверджується записами у погосподарській книзі, що членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 були: ОСОБА_4 - голова домогосподарства; ОСОБА_9 - дочка; ОСОБА_1 - онук, тому частки кожного із них у праві власності на це майно є рівними - по 1/3 частці.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 .

У відповідності до ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе позов задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається в цілому з: житлового будинку ( літ. «А-1»), літньої кухні (літ. «Б»), сараю (літ. «В»), погребу вхідного (літ. «Г»), гаражу (літ. «Д»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник позивача: адвокат Валенко Роман Іванович, адреса здійснення діяльності: вул. Каштанова, 20, каб. 21, селище Велика Багачка, Миргородський район, Полтавська область, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3916 від 12.10.2021;

відповідач: Білоцерківська сільська рада Миргородського району Полтавської області, юридична адреса: вул. Першотравнева, 9, с. Білоцерківка, Миргородський район, Полтавська область, код ЄДРПОУ - 40127978.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 09.01.2023.

Суддя Я.В. Прасол