Ухвала

23 червня 2022 року

м. Київ

справа № 336/1853/21

провадження № 61-5479ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 травня 2022 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивував тим, що між сторонами у справі укладено договір підряду від 10 лютого 2020 року № ИН7. Відповідно до умов договору позивач зобов`язаний за дорученням відповідача виготовити кухонні меблі у відповідності з ескізним проектом, а відповідач прийняти та сплатити за отримані меблі грошові кошти. Загальна вартість договору складала 97 540,00 грн, з якої відповідачем здійснено часткову передоплату у розмірі 50 000,00 грн. Станом на жовтень 2020 року роботи за договором виконані на 95 %. Відповідач доступ до приміщення не надає, акт приймання-передачі робіт підписати відмовився, на листи не відповідає. Прийнявши кухонні меблі, відповідач зобов`язання за договором не виконує, залишок коштів у сумі 42 663,00 грн не сплачує. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості за договором підряду.

Заочним рішенням від 26 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором від 10 лютого 2020 року № ИН7 у розмірі 42 663,00 грн.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Ухвалою від 03 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2021 року відмовив.

Постановою від 24 травня 2022 року Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу адвоката Кириченка Р. В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнив.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2021 року у цій справі скасував та ухвалив нове рішення, яким у позові відмовив.

У червні 2022 року адвокат Штабовенко Д. В.звернувся до Верховного Суду в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 травня 2022 року.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанцій, а заочне рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачає, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено з 01 січня 2022 року в розмірі (на час подання касаційної скарги) 2 481,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 42 663,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: практики касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Адвокат Штабовенко Д. В., який діє в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 посилається на те, що особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

Рекомендація № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендує державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи те, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 42 663,00 грн, а відсутність можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи,об`єктивно не підтверджено, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини зазначає, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Оскільки оскаржене заявником судове рішення ухвалене у малозначній справі і не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 травня 2022 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська