Ухвала

19 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 570/5689/16-ц

провадження № 61-12161ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 , про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

У липні 2020 року адвокат Негрей О. М., який діяв в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, яке є власністю ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 липня 2020 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. В порядку забезпечення позову накладено арешт на: земельну ділянку, кадастровий номер :07:035:0494, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 46, площею 0,1228 га, що знаходиться в с. Великий Олексин, Рівненський район, Рівненська область, житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: , загальною площею 178,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :07:036:0030, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23214889, з об`єктом незавершеного будівництва (житловий будинок) з надвірними будівлями, вартістю 167 551,00 грн, що знаходиться в с. Великий Олексин, Рівненський район, Рівненська область.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року та постановою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 660 000,00 грн основного боргу, 23 217,50 грн трьох процентів річних, 221 100,00 грн втрат від інфляції за час прострочення, всього 904 317,50 грн та судовий збір у розмірі 3 251,26 грн.

У жовтні 2022 року особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 липня 2020 року.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 липня 2020 року скасовано в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельну ділянку, кадастровий номер :07:035:0494, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 46, площею 0,1228 га, що знаходиться в с. Великий Олексин, Рівненський район, Рівненська область, житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: , загальною площею 178,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 .

Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельну ділянку, кадастровий номер :07:035:0494, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 46, площею 0,1228 га, що знаходиться в с. Великий Олексин, Рівненський район, Рівненська область, житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: , загальною площею 178,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 .

Судове рішення мотивовано тим, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року у справі № 570/3003/18 встановлено, що майно, на яке оскарженою ухвалою про забезпечення позову накладено арешт, було передано в іпотеку ОСОБА_1 як забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошей ОСОБА_3 , тому ухвала порушує права ОСОБА_3 .

У грудні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що справу розглянуто за відсутності учасника справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання про відкладення справи.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень частини другої статті 352 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що 20 грудня 2013 року між ОСОБА_3 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Самсонюком Ф.П., реєстровий № 1114. Згідно умов вказаного договору іпотеки іпотекодавець передає в заставу іпотекодержателю житловий будинок житловою площею 85,3 кв.м, загальною площею 178,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :07:035:0494, загальною площею 0,1228 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене майно передається в іпотеку, як забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошей, переданих за договором позики від 20 грудня 2013 року, укладеного між сторонами цього договору на суму 371 000,00 грн, що на день укладання договору позики становила еквівалент суми 46 415,61 доларів США. Накладено заборону на відчуження предмета іпотеки.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року у справі № 570/3003/18 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 314 049,13 грн, - суму заборгованості за договором позики; 1 466 547,56 грн, - процентів за користування позикою, а всього 2 780 596,69 грн.

Вказаним рішенням суду було встановлено, що на забезпечення виконання договору позики сторонами було укладено договір іпотеки вказаного вище майна.

01 лютого 2021 року Рівненським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист у справі № 570/3003/18.

02 листопада 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А. А. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 570/3003/18.

Встановивши, що вимоги, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову стосуються майна, яке було передано в іпотеку ОСОБА_1 як забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошей ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове скасування ухвали суду першої інстанції та відмову у вжитті заходів забезпечення позову у вказаній частині, оскільки накладення арешту на вказане майно порушує права ОСОБА_3 як стягувача та унеможливлює виконання судового рішення у іншій справі.

Щодо посилань заявника про розгляд апеляційним судом справи за відсутності учасника справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18, провадження № 61?22682св19, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності сторони спору.

В оскаржуваній постанові апеляційний суд вказав, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, відхилив клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на неповажність причин, зазначених у клопотанні.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що була обізнана про проведення судового засідання, призначеного на 02 листопада 2022 року.

Зважаючи на вищевикладене, строки розгляду апеляційної скарги, а також достатність доказів, що стали підставою для часткового скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд правильно вважав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників справи.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судами, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 , про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян