Єдиний унікальний номер судової справи 490/744/21
Номер провадження 22-ц/812/562/22
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

04 липня 2022 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Ямкової О.О.,

з секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за участі:

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - ОСОБА_3 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради рішення, яке ухвалено Центральним районним судом міста Миколаєва 03 лютого 2022 року, під головуванням судді Саламатіна О.В., в приміщені цього ж суду о 17 год. 20 хв., у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які всупереч вимогам ст.150 СК України не виконують свої батьківські обов`язки щодо виховання та розвитку своєї дочки, не створюють для неї належні умови для проживання.

Так, 14 січня 2021 року до Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради надійшла інформація від мешканців міста стосовно загрози життю та здоров`ю малолітній дитині від її батьків, які зловживають алкогольними напоями, ведуть себе неадекватно, батько вчиняє відносно дружини фізичне насильство. Дана родина проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

При обстеженні працівниками служби у справах дітей умов проживання малолітньої дитини за вищевказаною адресою було встановлено, що двері в помешкання були відчинені, через дверну коробку протягнений електрокабель від приладу зчитування показань, який розміщений біля сходів до електричної розетки в квартирі. В помешканні гучно лунала музика, було чути крики чоловіка та жінки. Оцінивши ситуацію, як небезпечну, працівниками служби було викликано корвет патрульної поліції через мобільну службу «102». Коли працівники поліції прибули, всі члени комісії зайшли до квартири, в ній відчувався сморід від паління, затхле повітря та задимленість, хаотично розкиданий одяг, брудний посуд, сміття та недопалки, розламані меблі. В спальній кімнаті перебували батьки дитини, вони вели себе агресивно та неадекватно, від них відчувався неприємний запах алкоголю та цигарок. У матері на обличчі були великі гематоми різного кольору, що може свідчити про нанесення їй побоїв у різний проміжок часу. Батьки не могли повідомити, що відбувається, вони не могли чітко висловлювати свої думки та надавати відповіді на питання. Немовля було в дитячому ліжку з пляшечкою суміші, при цьому пляшечка була підперта ганчіркою, ніхто не контролював годування дитини.

При обстежені кухні було встановлено, що в кімнаті брудно та накурено, стіл заставлений недоїдками, пустими стаканами, пляшками та брудним посудом. Запасів продуктів харчування на момент відвідування не було, дитяче харчування наявне в малій кількості, дитячий одяг розкиданий на підлозі. Зі слів батьків відалося встановити, що електропостачання відключено за борги, батьки не працюють. В результаті бесіди батько почав вести себе агресивно та погрожувати працівникам поліції та служби. З метою запобігання протиправних дій з боку батька, члени комісії змушені були покинути адресу проживання родини, залишивши батькам запрошення до служби. Але до служби вони так і не з`явилися.

Також зазначено, що у ОСОБА_1 є старший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає зі своїм батьком ОСОБА_6 . Батько самотужки займається вихованням та утриманням сина. Зі слів ОСОБА_6 дитина проживає з ним, проте він сплачує аліменти на ім`я ОСОБА_1 . Останні три роки матір не цікавиться долею сина та не допомагає матеріально.

Відповідно до інформації Центрального ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_2 характеризується негативно, помічався у вживанні алкогольних напоїв, часто приходять скарги на його поведінку, збирає вдома підозрілих людей, відносно нього складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст.178,173 КУпАП.

За інформацією Центрального ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_1 також характеризується негативно, помічалася у вживанні алкогольних напоїв, вступала в конфлікти з сусідами, відносно неї складався протокол про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП.

Враховуючи, що ситуація в родині може нести загрозу життю та здоров`ю дитини та мати непоправні наслідки, 25 січня 2021 року на позачерговому засіданні Виконавчого комітету Миколаївської міської ради прийнято рішення про негайне відібрання дитини у батьків.

25 січня 2021 року батьки разом з дитиною з`явились на огляд дитини до лікаря. Малолітня ОСОБА_7 була у важкому стані, її вага у 5 місяців становила 3 800 грам. З діагнозом гіпотрофія ІІІ ступеня дитина була госпіталізована до Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні, де наразі і перебуває.

В подальшому, комісією з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Миколаївської міської ради зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що подальше перебування дитини в родині несе пряму загрозу життю малолітньої, Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради просив:

позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від їх заробітку з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської для вирішення її подальшої долі.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 лютого 2022 року у задоволені позовних вимог Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради відмовлено.

Попереджено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зміну ставлення до виховання дитини, поклавши на Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ними батьківських обов`язків.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважав за необхідне у позові відмовити та вважав, що відповідачів слід попередити про зміну ставлення до своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, поклавши на Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням відповідачами батьківських обов`язків.

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована доводами, аналогічними, що викладені в позовній заяві.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

При вирішенні цього спору суд, керуючись принципом верховенства права, розглядає справу відповідно до Конституції України; норм сімейного законодавства; міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.10 ЦПК України).

Конституція України забороняє втручання в особисте і сімейне життя фізичних осіб, крім випадків, передбачених нею (статті 32), та проголошує, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51).

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За положеннями ч.ч.2,4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зі змісту пп.2-5 ч.1 ст.164 СК України вбачається, що суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав, у випадках, коли батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При цьому слід зазначити, що за положенням ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення батьків батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року закріплене право кожної дитини проживати в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст.111 вищевказаного Закону України), а також наголошено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, та визначено обов`язок держави надати батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей (ст.112 вищевказаного Закону Україи).

Європейський Суд з прав людини при розгляді конкретних справ неодноразово наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції, якщо воно не відповідає законним цілям і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві».

Фактичне розірвання сімейних зв`язків, що означає позбавлення дитини її коріння, може бути виправдане лише за виняткових обставин, має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року, п.39,47-50 та інші справи, зазначені в цьому рішенні).

В світлі зазначених норм міжнародного та національного законодавства, у даній справі необхідно визначити наступне: чи є доведеним факт ухилення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків; чи є залишення у них дитини насправді небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання; чи є ці обставини винятковими, а розірвання сімейних стосунків єдиним способом їх розв`язання; чи надавалась сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 конкретна цільова підтримка.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №19.03.03-20/Ц/6490/20 від 08 грудня 2020 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №17.01.01-20/Ц/6972/20 від 20 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11).

З копії Акту обстеження умов проживання від 14 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 убачається, що за вказаною адресою проживають: батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначено, що батьки дитини не працюють, зловживають алкогольними напоями, не створюють для немовляти умов для проживання.

Умови проживання в занедбаному стані, на кухні брудно, брудний посуд, залишки їжі. Підлога брудна, постіль порвана та брудна. В помешканні накурено та відчувається неприємний запах. Умови проживання загрожують життю та здоров`ю дитини (а.с.19).

Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , 14 січня 2021 року зафіксовано, що малолітня дитина має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, вага та зріст дитини значною мірою не відповідають її віку, низький рівень гігієни дитини в зв`язку з недоглядом та занедбаністю, поруч з дитиною відчувається неприємний запах, дитина одягнута в брудний одяг. Батьки перебували у стані алкогольного сп`яніння. Наявні ознаки незабезпечення дитини: належним харчуванням; необхідною медичною допомогою; догляду, який відповідає віку та сезону. Батьки не створюють для дитини умов та не забезпечують харчування. Помешкання, в якому проживає дитина, не пристосоване для проживання: перебуває в антисанітарному стані; є небезпека пожежі; відключено електроенергію за борги. Батьки не могли надати пояснення через стан сп`яніння. Висновок щодо рівня безпеки дитини дуже небезпечно (а.с.14-18).

Згідно копії листа Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 19 січня 2021 року за вихідним №72, 14 січня 2021 року фахівцями Центру було здійснено відвідування за адресою: АДРЕСА_2 , однак вдома перебував агресивно налаштований чоловік. 15 січня 2021 року фахівцем Центру разом з спеціалістами Служби та представника патрульної поліції було здійснено відвідування за адресою проживання вищезазначених осіб, однак двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів, дана сім`я перебувала вдома, адже було чути плач дитини. За інформацією сусідів, чоловік та жінка ведуть аморальний спосіб життя, вживають алкогольні напої, у помешканні відключені комунікації за борги. На залишене інформаційне повідомлення з проханням зв`язатись з фахівцями Центру ніхто не відреагував та до теперішнього часу до ММЦСССДМ не звернувся (а.с.20).

З листа Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» вбачається, що 25 серпня 2020 року ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , народила дівчинку ( ОСОБА_4 ) у пологовому будинку АДРЕСА_4 . При першому патронажі (дитині 5 днів) стан дитини задовільний. Дитина спостерігалася на дому у 7 та 14 днів. У місяць на прийом до лікаря не з`явилися. При неодноразовому запрошенні з`явилися тільки в два місяці. Вага дитини у 2 місяці 3100 грамів зріст 51 см. Дитина була тільки на грудному вигодовуванні. Призначено молочну суміш. Мати отримала від лікаря лікувальну суміш для годування дитини та призначено з`явитись через 10 днів. Мати з`явилась на прийом 30 жовтня 2020 року, вага дитини 3400 грамів. Запропонували купити цю суміш та годувати дитину. На наступний огляд не з`явилися. При відвідуванні на дому до квартири потрапити не можливо. 23 січня 2021 року спільний рейд поліції, соцслужби та лікаря педіатра, двері не відчинили та телефон був відключений. 24 січня 2021 року медична сестра додзвонилась до батьків та запропонувала негайно з`явитись на прийом. 25 січня 2021 року сім`я прийшла до лікаря, дитина у важкому стані, вага дитини 5 місяців 3800 грамів зріст 59 см. Дитина госпіталізована до обласної дитячої лікарні з діагнозом: гіпотрофія ІІІ ступеня (а.с.31).

Відповідно до копії листа Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради від 28 січня 2021 року за вихідним №87-01, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила в інфекційне відділення для дитини до 1-го року життя Комунального підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради 25 грудня 2020 року по направленню педіатра ОСОБА_8 . Стан при надходженні середньої важкості. Кожні покрови блідні, чисті, сухі на дотик. Підшкірно-жировий шар різко знижений. Дефіцит маси тіла складає 36%. Діагноз при надходженні: гіпотрофія ІІІ ст.(а.с.32).

З копії довідки-характеристики, виданої Центральним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області 18 січня 2021 року за вихідним № 769/50/11-21, вбачається, що за час мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , 1973 року народження, характеризується негативно, громадський порядок та спокій громадян неодноразово порушував. У вживані алкогольних напоїв за вищезазначеною адресою помічався неодноразово. Постійно надходять заяви та скарги від сусідів стосовно гр. ОСОБА_2 . Підтримує відношення з підозрілими особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а саме: Центральним ВП ГУНП України в Миколаївській області: за ст.ст. 178, 173 КУпАП (а.с.41).

З копії довідки-характеристики, виданої Центральним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області 18 січня 2021 року за вихідним №770/50/11-21, вбачається, що за час мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , 1991 року народження, характеризується посередньо. Громадський порядок та спокій порушує, вступає у конфліктні ситуації з сусідами. У вживанні алкогольних напоїв, за вищевказаною адресою помічалась. Заяви та скарги від сусідів стосовно ОСОБА_1 надходили. Відношення з підозрілими, які ведуть антигромадський спосіб життя підтримує. ОСОБА_1 притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (а.с.42).

Відповідно до копії Акту відвідування сім`ї від 20 січня 2021 року, на момент відвідування двері ніхто не відчинив. Було залишено запрошення до Служби у справах дітей та контактні телефони. Провести акт обстеження умов проживання не можливо. Сусідка повідомила, що дана родина зловживає алкогольними напоями, збирає вдома осіб сумнівної поведінки (а.с.43).

Згідно копії Акту відвідування сім`ї від 22 січня 2021 року, на момент відвідування двері в помешкання зачинені. На стук ніхто не відреагував. Хоча було чутно, що в помешканні були люди. Біля дверей відчувався неприємний запах. Залишено запрошення до Служби та контактні телефони. Провести акт обстеження умов проживання та провести профілактичну бесіду неможливо (а.с.44).

Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 січня 2021 року за №52, вирішено негайно відібрати дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.46).

З Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного 29 січня 2021 року за вихідним № 614/02.02.01-22/25/14/21 вбачається, що враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 січня 2021 року, керуючись ч.1 ст.19, п.2 ч.1 ст.164, ст.165 СК України, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вважає, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно їх дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.47-49).

Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10 лютого 2021 року за №100, вирішено влаштувати малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради на повне державне забезпечення (а.с.88).

Згідно копії листа Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради від 24 лютого 2021 року за вихідним №191-01, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила в інфекційне відділення для дітей до 1-го року життя Комунального підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради 25 грудня 2020 року по направленню педіатра ОСОБА_8 . Діагноз при надходженні: гіпотрофія ІІІ ст., змішаного генезу. Затримка стато-кінетичного розвитку. На питання, що стало причиною діагнозу дитини: індивідуальна особливість розвитку дитини чи недогляд з боку батьків однозначно відповісти не представляється можливим, так як, дитина спостерігається у відділенні з 5-ти місячного віку і гіпотрофія на даний момент являється змішаного генезу (а.с.89).

Відповідно до копії висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 04 березня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має гіпотрофію ІІІ ст. Е 64.9. ОАП. Себорейний дерматит. Затримка стато-кінетичного розвитку (а.с.90-91).

З листа Відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 11 травня 2021 року за вихідним №7969/51/7-21 вбачається, що 29 січня 2021 року від Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району ММР надійшла заява до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області щодо неналежного виконання батьківських обов`язків.

Вказаний факт ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області зареєстровано в ІТС ІПНП заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №2319 від 29 січня 2021 року та розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та направлено відповідь.

В матеріалах ЄО № 2319 від 29 січня 2021 року наявне звернення Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району ММР до т.в.о. начальника Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, згідно якого 14 січня 2021 року до Служби у справах дітей адміністрації Центрального району ММР надійшла інформація від мешканців міста стосовно загрози життю та здоров`ю малолітній дитині від її батьків, які зловживають алкогольними напоями, ведуть себе неадекватно, батько вчиняє відносно дружини фізичне насильство. Дана родина проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, в матеріалах ЄО № 2319 від 29 січня 2021 року наявна довідка від 12 лютого 2021 року про результати розгляду звернення Служби у справах дітей. Так, в ході відпрацювання матеріалів було опитано гр. ОСОБА_8 , яка є лікарем педіатром, у якого з народження доглядається дитина. Остання пояснила, що при огляді дитини 25 січня 2021 року, у ОСОБА_4 було виявлено діагноз: гіпертрофія 3 ступеня, через що одразу було прийнято рішення госпіталізувати дитину до лікарні. Лікарі обласної дитячої лікарні надавати письмові пояснення за даним фактом відмовились, однак в усній формі пояснили, що дитина народилась з діагнозом: затримка внутрішньоутробного розвитку, через що у віці 5 місяців і виник діагноз: гіпертрофія 3 ступеня. Лікарі пояснили, що вини батьків в даному випадку немає, оскільки у дитини був вроджений діагноз і дитина годувалася нормально, однак медичне втручання було необхідним. Також лікарі пояснили, що на даний момент ОСОБА_4 знаходиться у їх лікарні разом з матір`ю ОСОБА_1 і стан дитини нормалізувався. Загрози для життя немає. Також було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведеної перевірки було зафіксовано, що квартира знаходиться у належному стані та умови для проживання цілком сприятливі. Було опитано батька дитини ОСОБА_2 , який пояснив, що у його доньки при народженні дійсно був виявлений діагноз: затримка внутрішньоутробного розвитку. Дитину поставили на облік до лікаря-педіатра ОСОБА_8 , у якого вона доглядалась на протязі 5 місяців. ОСОБА_2 пояснив, що коли їх викликав лікар на огляд, вони одразу приходили і при огляді дитини, зауважень по стану здоров`я не було. Разом з цим ОСОБА_2 пояснив, що і він, і мати дитини ОСОБА_1 виконували всі рекомендації лікаря за доглядом дитини і купували всі суміші для годування дитини як рекомендував лікар. ОСОБА_2 пояснив, що коли вони побачили, що їх донька слабко набирає вагу, вони одразу принесли її до Центру первинно медико-санітарної допомоги, де їй поставили діагноз гіпертрофія ІІІ ступеня, звідки її і госпіталізували до Обласної дитячої лікарні.

На підставі викладеного, та взявши до уваги те, що відсутній факт вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, а також керуючись вимогами Закону України «Про звернення громадян» та «Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України», перевірку за матеріалами ССД 25 січня 2021 року припинено та підготовлено відповідь про результат її розгляду та роз`яснено про порядок оскарження прийнятого рішення (а.с.119).

Згідно Довідки від 20 травня 2021 року, виданої лікарем-педіатром ОСОБА_9 , дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться у КНП «МОБД» МОР на повному державному забезпеченні з 04 березня 2021 року, переведена з КНП «МОДКЛ» МОР, де перебувала з 25 січня 2021 року по 04 березня 2021 року з діагнозом: гіпотрофія ІІІ ст., відкритий артеріальний проток, себорейний дерматит, затримка стато-кінетичного розвитку. Оглянута вузькими спеціалістами, обстежена лабораторно. Виставлено діагноз: ураження головного мозку, затримка стато-кінетичного розвитку, відкритий артеріальний проток, гіпотрофія І ст., рахіт ІІІ ст., підгострий перебіг, період розпалу. На даний час дитина знаходиться в задовільному стані (а.с.133).

В листі від 20 травня 2021 року за вихідним № 373-03-04 на запит № 585/08-01-18 від 17 травня 2021 року адміністрації КНП «Миколаївський обласний Будинок дитини» МОР повідомляє, батьки малолітньої ОСОБА_4 , 2020 року народження, за час перебування малолітньої в закладі цікавились станом її здоров`я (а.с.134).

В матеріалах справи міститься копія Медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_2 , виданої в березні 2021 року та копії Медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного огляду від 18 березня 2021 року та Сертифікату №2314 про проходження профілактичного наркологічного огляду від 18 березня 2021 року, згідно з якими ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психіатричних та наркологічних протипоказань до виконання обов`язків водія не виявлено (а.с.100,101,102).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На думку колегії суддів, матеріали даної справи не свідчать про байдуже ставлення відповідачів до забезпечення своєї доньки та до факту позбавлення батьківських прав.

Відсутні відомості і про дослідження органом опіки та піклування ефективності інших менш суворих альтернативних заходів впливу, ніж роз`єднання сім`ї, як того вимагають європейські стандарти для вирішенні питання пропорційності втручання у сімейне життя.

Позивачем не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, ухиляючись від виховання дитини, та наявність у цьому лише їх вини. Позбавлення батьківських прав матері та батька не може обґрунтовуватись виключно посиланням на ненадійність ситуації, в якій опинилась дитина, та теоретичною можливістю настання негативних наслідків (справа «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року, п.50).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що підстави, передбачені ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини, відсутні. Батьки бажають піклуватися про дитину, проти позбавлення батьківських прав заперечують, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Доказів, які свідчать про постійне ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, їх винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками, - суду не надано. Також не доведено неможливості зміни поведінки батьків у кращій бік.

Додаткових доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції суду апеляційної інстанції позивачем не надано.

За такого, з урахуванням як найкращих інтересів дитини, бажання відповідачів брати участь у вихованні доньки та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення їх батьківських прав, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, а відповідно, і відмову в частині стягнення аліментів.

При цьому, установивши певні прояви неналежного виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції попередив відповідачів про необхідність змінити ставлення до їх виховання, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків.

Інші докази ж та обставини, на які посилається позивач у апеляційні скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: Н.В. Самчишина

О.О. Ямкова

Повний текст судового рішення

складено 05 липня 2022 року