Справа № 163/2942/21
Провадження № 2/163/98/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить ухвалити рішення про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що є власником будинку за вищевказаною адресою. У будинку, окрім нього, дружини, сина та онуків, також зареєстрована відповідач, яка доводиться йому колишньою невісткою. З липня 2020 року відповідач в будинку не проживає. На прохання позивача знятись з реєстрації відповідач відмовляється. Реєстрація відповідача у будинку обмежує її права власника, зокрема, позбавляє можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги, тому захист її прав можливий лише в судовому порядку.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача в канцелярію суду подала заяву, у якій позов підтримала, просила розглянути справу за її та позивача відсутності.

Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлялась у встановленому порядку, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, однак в судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила.

За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 листопада 2020 року.

Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Головненською селищною радою 09 грудня 2021 року, по АДРЕСА_1 зареєстровані позивач, його дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , онуки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та дружина сина ОСОБА_2 , яка є відповідачем по справі.

Факт реєстрації за цією адресою відповідача також вбачається з довідки виконкому Головненської селищної ради № 1441 від 09 грудня 2021 року.

Рішенням Любомльського районного суду від 20 вересня 2021 року у справі №163/1475/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Довідкою Головненської селищної ради № 1441 від 09 грудня 2021 року стверджено, що відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем по АДРЕСА_1 не проживає з липня 2020 року.

Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У справі встановлено, що позивач є власником спірного житла. Відповідач вселилась у це житло на правах члена сім`ї як невістка власника і не проживає у ньому без поважних причин уже два роки, поважності причин її не проживання у ньому не встановлено. Перешкоди для вселення позивача в житло упродовж усього цього періоду по справі не вбачаються.

Згідно із ч.1 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, встановлені у справі фактичні обставини дають підстави для висновку про доведеність заявлених позовних вимог та їх відповідність вимогам чинного законодавства, через що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Ім`я відповідача ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій