Справа № 930/1976/21
Провадження №2/930/78/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ в натурі частки із спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ частки із спільної часткової власності, в якому просила поділити в натурі і виділити їй у власність: Ѕ частину житлового будинку літ.»А», загальною площею 88,7 кв.м. в т.ч. житловою 58,2 кв.м., до якого входить: 3- кімната; 8 кімната; 9 кімната; 10 санвузол; 11 кухня; 12 коридор; 13 котельня; 14 тамбур та господарські будівлі і споруди: Ѕ частка сараю літ. «Б»; Ѕ частина погреба літера «Б/під», гараж літера «б», Ѕ частина споруд №1-3, Ѕ частина убиральні літера «У», що знаходиться по АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Свої позовні вимоги мотивує тим, відповідно до договору дарування від 06 червня 1995 року мати позивачки - ОСОБА_4 подарувала їй ј частку одного одноповерхового із цегли житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Згідно даного договору у власність позивачки відійшло: кімната - 9; ванна -10; кухня -11; котельня - 12; веранда 11 та гараж із цегли під літерою "б". Житлова площа подарованих приміщень становить 17,6 кв.м. Таким чином ОСОБА_1 стала власником ј частки будинку АДРЕСА_1 .

30 вересня 1998 року відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 позивачці у власність перейшло ј від 3/4 частки одного одноповерхового із цегли житлового будинку житловою площею 54,5 кв.метри, який знаходиться в АДРЕСА_1 . До складу всього житлового будинку входить: дві веранди із цегли які позначені на плані літерами «а,а-1»; сіни із цегли, позначені літерою «а-2» ; веранда із шифера літерою «а-3», ганок камінний літерою «а-4», сарай із цегли літерою «Б» ; погріб камінний літерою «Б/под»; гараж із цегли літерою «б», споруди №1-3 та під літерою «У».

Іншими спадкоємцями ѕ частки спадкового майна померлої, є сестри позивачки: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , тобто відповідачі по справі.

Таким чином на даний час ОСОБА_1 стала власником Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

У фактичному користуванні позивачки знаходяться: кімнати, які позначені на плані під №№3,8,9 (житлового будинку літери «А»); санвузол під №10; кухня під №11; коридор №12; котельня під №13 (сіни літера «а2»); 14 - тамбур (веранда літера «а3»); Ѕ частка сараю літ. «Б»; Ѕ частина погреба літера «Б/під», гараж літера «б», Ѕ частина споруд №1-3, Ѕ частина убиральні літера «У».

Одночасно здійснено розподіл земельної ділянки та виділено ОСОБА_1 у власність Ѕ частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтвержується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна КП Немирівське БТІ №213 від 06 липня 2021 року, технічними показниками Ѕ частина об`єкта по АДРЕСА_1 , може бути виділено в окремий об`єкт нерухомого майна.

Відповідачі по справі володіють та користуються такими приміщеннями будинку:

- ОСОБА_2 : приміщення №1 - кухня; №15 - коридор; №16 - веранд №6 кімната;

- ОСОБА_3 : приміщення №7 - кімната; № 2 - коридор; №4 - ванн; №5 - туалет.

Такий порядок користування будинком встановився з часу коли померла їх мати і вони прийняли спадщину, тобто з 1997 року.

Між тим, угоди про виділення частки позивачки із загального майна не досягнуто.

ОСОБА_1 вважає, що як власник, вправі окремо користуватися та розпоряджатися приміщеннями будинку, господарськими будівлями та спорудами, що належать їй.

Неодноразові звернення позивачки до відповідачів з проханням здійснити добровільно розподіл майна залишаються поза увагою.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що суд має захистити її право власності на житло шляхом поділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Представник позивача адвокат Гуцалюк В.В. в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1, 4ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

Згідно з ч. 1ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, вивчивши матеріали справи, а саме: договір дарування від 06.06.1995 року; технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційне посвідчення від 15.06.1995 року; свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.09.1998 року; реєстраційне посвідчення від 26.10.1998 року; технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку КП «Немирівське РБТІ» №218 від 27.03.2019; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 06.07.2021 року; домову книгу будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; рішення Немирівського районного суду від 04.01.2022 року, яким встановлено факт належності правовстановлюючого документа, а саме належності ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.09.1998 року серії ААМ №779506, видане Немирівською державною нотаріальною конторою на прізвище ОСОБА_5 та, враховуючи визнання позову відповідачами, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам па праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Керуючись ст. ст.317, 355, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст.76-81, 89, 95, 200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ в натурі частки із спільної часткової власності - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючій АДРЕСА_1 , у власність: Ѕ частину житлового будинку літ. «А», загальною площею 88,7 кв.м. в т.ч. житловою 58,2 кв.м., до якого входить: 3- кімната; 8 кімната; 9 кімната; 10 санвузол; 11 кухня; 12 коридор; 13 котельня; 14 тамбур та господарські будівлі і споруди: Ѕ частка сараю літ. «Б»; Ѕ частина погреба літера «Б/під», гараж літера «б», Ѕ частина споруд №1-3, Ѕ частина убиральні літера «У», що знаходиться по АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Т. Є. Войницька