МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 477/890/21
Провадження № 22-ц/812/525/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Глубоченка С.М. в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь 127 400 грн. страхового відшкодування та 20 000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 04.07.2020 року в с. Воскресенське Миколаївської обл. за участю транспортного засобу «DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 мала місце дорожньо-транспортна пригода.

На спецлінію «102» УОАЗОР ГУНП Миколаївської області надходило повідомлення про те, що на трасі між с. Воскресенське та с. Калинівка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_3 та автомобіля «DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_4 . Вказане повідомлення зареєстровано до ЄО Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП області за №3243 від 04.07.2020 року.

Водій автомобіля ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_2 , надаючи пояснення про обставини ДТП повідомив, що «.. застосував гальмування та причеп автомобілю пішов юзом, та почув удар ззаду ...». Водій автомобіля ОСОБА_3 в своїх поясненнях пояснив, що «...під час руху за участю транспортного засобу «DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 відбулася ДТП та пошкоджено кабіну автомобіля».

Учасники ДТП склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), що мала місце 04.07.2020 року, де зазначили що вказана ДТП, сталася з вини ОСОБА_2 , що підтверджується Повідомленням про Дорожньо-транспортну пригоду, що іменується Європротоколом від 04.07.2020 року.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_4 на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АО№2875647, АО№2875646 страховою компанією ПрАТ СК «Євроінс Україна».

ПрАТ СК «Євроінс Україна» було повідомлено про ДТП та відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування.

15.09.2020 року за вих.№2275/ДВЗ на адресу ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу «DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_3 , надійшов лист про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Рішення про відмову відповідачем мотивовано тим, що ПДР України були порушені саме ОСОБА_3 , як водієм автомобіля DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_3 , а не водієм автомобіля транспортного засобу DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_4 ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у ПрАТ СК «Євроінс Україна» відсутні підстави для виплати на користь позивача страхового відшкодування внаслідок ДТП.

Як вбачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 05.07.2020 р. воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у Схемі ДТП. З пункту 14 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вбачається, що ОСОБА_2 вину в дорожньо-транспортній пригоді визнав.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умові що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлені про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з тим, що між учасникам ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожньої руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, позивач вважає, що Європротокол або Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 05.07.2020 року, який складений відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. За змістом Європротоколу встановлено обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

За такого, вина третьої особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно звіту №4567 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16.07.2020 року, станом на дату оцінки, розмір збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 614 454 гривні 80 копійок.

Відповідно полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду заподіяну майну ліміт відповідальності страховика становить 130 000 гривень, за мінусом франшизи. Відповідно до полісу франшиза становить дві тисячі шістсот гривень.

Виходячи з вище викладеного сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача, становить: 130 000 2600 (франшиза) = 127 400 грн.

За таких обставин, оскільки страхове відшкодування позивачу відповідачем до тепер не виплачене, а підстави для не виникнення у відповідача обов`язку сплатити страхове відшкодування в заявленому позивачем розмірі, який не перевищує ліміту відповідальності страховика, відсутні, позивач просить стягнути на його користь з ПрАТ СК «Євроінс Україна» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 127 400 грн., 20 000 грн. моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 127 400 грн. та судовий збір в сумі 1 274 грн.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. відмовлено.

У листопаді 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2021 року поновлено строк для звернення із заявою про перегляд заочного рішення від 18 жовтня 2021 року, але заяву ПрАТ «Євроінс Україна» про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року - залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням суду, ПрАТ «Євроінс Україна» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просило скасувати заочне рішення суду від 18 жовтня 2021 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що 05.05.2020 р. між ПрАТ «Євроінс Україна» та позивачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0249066, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перед третіми особами за завдану внаслідок експлуатації вищевказаного автомобіля матеріальну шкоду.

Також 07.04.2020 р. між ПрАТ «Євроінс Україна» та розивачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/2875646, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 , перед третіми особами за завдану, внаслідок експлуатації вищевказаного автомобіля, матеріальну шкоду. Розмір франшизи, передбачений полісом страхування № АР/2875646 становить 2600 грн.

Проаналізувавши зазначені обставини, а також положення п.1.1. ст. 1, п. 2.1. ст. 2, п. 2 ст. 12, п. 22.1. ст. 22, п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України, відповідач вважає, що судом не було враховано, що згідно матеріалів справи, в даному випадку позивач виступає як потерпілою особою, так як є власником пошкодженого транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 згідно свідоцтва НОМЕР_5 , так і страхувальником за договором страхування № АР/2875646 від 07.04.2020 р. (полісом, яким було застраховано винну у ДТП особу). Таким чином, в даному випадку відсутня третя особа, якій нанесено матеріальну шкоду в результаті ДТП, що мала місце 04.07.2020 р.

Також посилається на те, що суд, стягуючи з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування розмірі 127 400 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1 274 грн., не врахував, що учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), що мала місце 04.07.2020 р. в с. Воскресенське Миколаївської області, та не надав належної правової оцінки положенням п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ».

Так, відповідно до п. 4 Полісу страхування № АР/2875646 від 07.04.2020 р., розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130 000 грн. на одного потерпілого.

Але відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 р. № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоіпспекції МВС України», затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з дня набрання чинності цим Розпорядженням до 31 грудня 2012 року в розмірі 10 000 гривень потерпілому; з 1 січня 2013 току - 25000 гривень потерпілому, з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

Отже, оскільки ДТП була оформлена її учасниками європротоколом, ліміт відповідальності Страховика за № АР/2875646 від 07.04.2020 р. становить 50 000 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного, враховуючи максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, суду першої інстанції, в разі визнання необґрунтованими заперечень, викладених вище по тексту, треба було задовольнити позовні вимоги частково, а саме в розмірі 47 400 грн. 00 коп. (50 000 грн. 00 коп. - 2 600 грн. 00 коп.), а не 127 400 грн. 00 коп.

Крім того, посилається на те, що в повідомленні позивача про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком внаслідок ДТП, з яким він звернувся до відповідача, було зазначено (згідно з орфографією оригіналу): «Під час руху легковий авто ДЕУ підрізав DAF НОМЕР_4 , він затормозив занесло причіп і DAF НОМЕР_3 в`їхав в задній борт причіпа НОМЕР_6 , в результаті чого пошкодив кабіну, зі слів водія ОСОБА_3 ».

09.07.2020 р. із повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, до відповідача звернувся ОСОБА_2 , в якому повідомив (згідно з орфографією оригіналу): «Підрізав авто ДЕУ, я затормозив, причіп пішов юзом, і почув удар ззаду, зупинився, побачив що ДАФ XF 105460 НОМЕР_3 в`їхав мені в задній борт причіпа».

Згідно п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

В ст. 25 Закону України «Про страхування» зазначається, що у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

У додатку до Інструкції щодо заповнення Повідомлення про ДТП, затвердженої Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11.08.2011 р. за №2274/2011 та погодженої начальником управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України 31.08.2011 р., зазначено, що на підставі аналізу інформації, яка знаходиться у Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, пунктів 12, 13 лицьової сторони одного чи обох учасників ДТП, страхова організація або Моторне транспортне) страхове бюро України приймає рішення про те, до якого виду відноситься дана ДТП:

-ДТП, що скоєні під час руху транспортних засобів в одному напрямку;

-ДТП, що скоєні під час руху транспортних засобів у зустрічних напрямках;

-ДТП, що скоєні під час руху транспортних засобів під кутом один до одного;

-ДТП, що скоєні під час руху транспортних засобів заднім ходом;

-ДТП, що скоєні під час наїзду на нерухомий транспортний засіб.

При розслідуванні причин та обставин страхового випадку, з метою встановлення причин настання випадку, що має ознаки страхового, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» звернулося до судового експерта Скорохода К.М. із заявою щодо проведення дослідження обставин щодо відповідності дій водіїв автомобілів «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 та «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вимогам ПДР та причини виникнення даного ДТП що мала місце 05.07.2020 р.

Із відповіді судового експерта Скорохода К.М. вбачається, що детально проаналізувавши матеріали, що були надані на дослідження, можна стверджувати, що 05.07.2020 р. на автодорозі автомобіль «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 , загальмував, уникаючи зіткнення. Автомобіль «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався позаду, не встиг загальмувати та відбулось зіткнення автомобілів. В причинному зв`язку з виникненням даного ДТП була невідповідність дій водія автомобіля «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , який в даній дорожній ситуації не дотримався безпечної дистанції.

При цьому, в діях водія автомобіля «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 , відсутні ознаки порушення ПДР України, а тому в даному випадку і цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не настала.

Як зазначено в п. 2 Типових схем дорожньо-транспортних пригод, що є додатком до Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - у випадку виявлення суперечностей в обставинах, зазначених у пункті 12 Повідомлення і в схемі ДТП, наведеної у пункті 13 Повідомлення, рішення приймається Страховиком чи МТСБУ в сукупності інформації, зазначеної у пунктах 12, 13 Повідомлення.

Згідно п. 32.1. ст. 32 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Отже, на підставі відповіді судового експерта Скорохода К.М. та наявних у відповідача матеріалів, вбачається, що ПДР України були порушені водієм автомобіля «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , а не водієм автомобіля DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , в зв`язку з чим у скаржника відсутні підстави для виплати позивачу страхового відшкодування внаслідок ДТП, що мала місце 05.07.2020 р.

Але судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки доводам скаржника і в цій частині, що потягло ухвалення незаконного рішення.

При ухвалені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Посилаючись на викладене, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» вважає, що рішення про задоволення вимоги ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування у розмірі 127 400 грн. є неправомірним та таким, що суперечить, зокрема, ст. 29 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ».

В судовому засідання позивач не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Третя особа ОСОБА_2 також просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Так, судом було встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб автомобіль марки «DAFXF 105.460», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с.19).

04 липня 2020 року в смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля марки «DAFXF 105.460», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який належить ОСОБА_1 , та транспортного засобу автомобіля марки «DAFXF 105.460», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , про що учасниками дорожньо-транспортної пригоди 04 липня 2020 року складено повідомлення.

На момент ДТП згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО2875646, приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» забезпечено транспортний засіб марки «DAFXF 105.460» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , страхувальником виступила ОСОБА_4 (а.с.18).

Обома учасниками ДТП складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке заповнене у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано місце зіткнення у схемі дорожньо-транспортної пригоди, винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав водій ОСОБА_2 .

Відповідно Примітки до статті 124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом установлено, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду складено відповідно до вимог Закону та Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року №274/2011, обґрунтованого сумніву у його достовірності у суду не виникло. Указана обставина не спростована відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 09 липня 2020 року звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна». Відповідач листом від 15 вересня 2020 року №2775/ДВЗ відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.39-40).

Проаналізувавши положення ст. ст. 3, 5, 6, 9, 12, 17, 21, 22, 28,29, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 11, 22, 629, 979, 980, 981, 999, 1187, 1188 ЦК України, а також розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року №538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстрованого в Мін`юсті України 22 травня 2019 року за № 544/33515, про те, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну майну потерпілих встановлено у розмірі 130 000,00 гривень на одного потерпілого, врахувавши правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, суд дійшов висновку про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу перед третіми особами, а отже і перед позивачем, на час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу від 07 квітня 2020 року №АО/2875647, позивачем виконані вимоги Закону щодо повідомлення страховика про страховий випадок, з урахуванням наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів, відповідач у межах ліміту своєї відповідальності за вказаним деліктним зобов`язанням є боржником, зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він повинен виплатити страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16 липня 2020 року №4567, станом на дату оцінки, розмір збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу «DAFXF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 614 454, 80 грн (а.с.31-37).

Відповідно до полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду заподіяну майну ліміт відповідальності страховика становить 130 000,00 грн за відрахуванням франшизи в розмірі 2 600,00 грн. Тому суд вважав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 127400,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження спричиненої моральної шкоди та факту заподіяння моральних страждань. При цьому позивач не вказав з яких міркувань він виходив оцінюючи заподіяну йому шкоду.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди учасниками процесу в установленому законом порядку не оскаржується.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди апеляційним судом не переглядається взагалі.

Переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, визначаючи юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цей Закон регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 зазначеного Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

У пункті 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно зі ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.17.5 ст.17 Закону при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик зобов`язаний безоплатно видати страхувальник, зокрема, бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка (європротокол), а також перелік представників страховика, уповноважених виконувати функцію такого страховика щодо опрацювання претензій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. У разі втрати або використання бланка повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик на підставі письмової заяви страхувальника зобов`язаний безоплатно видати йому новий бланк такого повідомлення.

Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді на спеціальному бланку, так і в електронній формі з використанням системи «Електронний Європротокол».

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, керуючись пунктом 2.11. Правил дорожнього руху України та пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та примітки до статті 124 КУпАП, скористались наданим їм правом спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди шляхом складення спільного повідомлення про ДТП - «Європротоколу». У вказаному повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_2 визнав себе винним в цій ДТП.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 КУпАП зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Відповідно до п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Статтею 37 цього Закону визначений вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зокрема відноситься:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої ст. 41 цього Закону);

- невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлення страховиком будь-яких додаткових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, не передбачених зазначеним законом, є протиправним та такі дії слід розцінювати як порушення права страхувальника на виплату йому страхового відшкодування.

Слід зазначити, що оскільки однією із виключних підстав для складання європротоколу є саме наявність згоди водіїв учасників ДТП щодо обставин її скоєння, то самостійне встановлення страховиком наявності в діях того чи іншого водія порушень Правил дорожнього руху або відповідність дій водіїв учасників пригоди цим Правилам не передбачено вимогами п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За такого, заперечення відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» у здійсненні страхового відшкодування позивачу, що ґрунтується на відповіді судового експерта Скорохода К.М., зробленої на запит відповідача, відповідно до якої він, детально проаналізувавши матеріали, що були надані на дослідження, дійшов висновку, що 05.07.2020 р. на автодорозі автомобіль «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 загальмував, уникаючи зіткнення, автомобіль «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався позаду, не встиг загальмувати та відбулось зіткнення автомобілів, а тому в причинному зв`язку з виникненням даного ДТП була невідповідність дій водія автомобіля «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , який в даній дорожній ситуації не дотримався безпечної дистанції, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки зазначене дослідження суперечить обставинам, які були викладені учасниками ДТП в Європротоколі і в якому водій ОСОБА_2 визнав свою вину.

Слід також зазначити, що вказана відповідь експерта за своєю правовою природою не є висновком експертизи та не містить висновків про те, що в діях водія автомобіля «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 , відсутні ознаки порушення ПДР України, як на це посилається скаржник в апеляційній скарзі. Дана відповідь була надана експертом на запит щодо надання консультації щодо відповідності дій водіїв автомобілів під час ДТП.

Як встановлено судом першої інстанції, обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке заповнене у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано місце зіткнення у схемі дорожньо-транспортної пригоди, винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав водій ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що у випадку виявлення суперечностей в обставинах, зазначених у пункті 12 Повідомлення і в схемі ДТП, наведеної у пункті 13 Повідомлення, рішення приймається Страховиком чи МТСБУ в сукупності інформації, зазначеної у пунктах 12, 13 Повідомлення, відповідач не зазначає в чому виявилися ці суперечності.

Відповідно до Додатку до інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду «Типові схеми дорожньо-транспортних пригод», зокрема п. 3, за наявності значних суперечностей, що не дозволяють однозначно віднести ДТП до одного із зазначених типів, Страховик чи МТСБУ мають зробити висновок про неможливість застосування Типових схем та провести додаткове розслідування. Однак, як встановлено в судовому засіданні, таких значних суперечностей повідомлення не містить, а обставини зазначені в п.12 відповідають схемі, зазначеній в п.13, що дозволяють однозначно віднести ДТП до одного із зазначених типів, тому у відповідача взагалі були відсутні підстави для проведення додаткового розслідування.

Таким чином, враховуючи викладене та передбачені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова страховика у здійсненні страхового відшкодування не ґрунтується на жодній із передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав, оскільки під час вирішення питання про наявність підстав для здійснення страхового відшкодування страховик повинен віддавати пріоритет положенням вказаного Закону та враховувати оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП і її фактичні обставини, в тому числі і щодо визначення винної особи в скоєнні ДТП.

Не погоджується колегія суддів також з доводами апеляційної скарги про те, що оскільки в даному випадку позивач є потерпілою особою, так як є власником пошкодженого транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також страхувальником за договором страхування № АР/2875646 від 07.04.2020 р. (полісом яким було застраховано винну у ДТП особу), то в даному випадку на думку апелянта відсутня третя особа, якій нанесено матеріальну шкоду в результаті ДТП, що мала місце 04.07.2020 р., що виключає виплату страхового відшкодування, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва НОМЕР_5 , є власником пошкодженого транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а. с. 19).

05.05.2020 р. між ПрАТ «Євроінс Україна» та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0249066, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перед третіми особами за завдану шкоду під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (а. с. 15).

Власником транспортного засобу «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 є ОСОБА_4 ( а. с. 98).

07.04.2020 р. між ПрАТ «Євроінс Україна» та ОСОБА_4 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2875646, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 , перед третіми особами за завдану шкоду під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (а. с. 18).

Аналіз зазначених доказів свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_1 одночасно є власником транспортного засобу «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 і страхувальником за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0249066 від 05.05.2020р., та власником пошкодженого транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 і страхувальником за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2875646 від 07 квітня 2020р., оскільки автомобіль «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_4 належить на праві власності ОСОБА_4 , а автомобіль «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 позивачу.

В той же час колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про необхідність застосування при вирішення спору розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011р. № 698, виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством - статті 29 Закону.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку - пункт 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правову відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Встановивши у справі, яка переглядається, що позивач після настання ДТП своєчасно звернувся до страховика із заявою про виплату йому страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, що сталася з вини фізичної особи, з якою страховик уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а страхова компанія безпідставно відмовила йому у виплаті страхового відшкодування в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком, суд обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач у межах ліміту своєї відповідальності за вказаним деліктним зобов`язанням є боржником, зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому повинен виплатити страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Проте, визначаючи розмір страхового відшкодування, суд не врахував пункт 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011р. № 698, згідно якого максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

При цьому застосування судом під час вирішення спору положень розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року №538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстрованого в Мін`юсті України 22 травня 2019 року за № 544/33515, про те, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну майну потерпілих встановлено у розмірі 130 000,00 гривень на одного потерпілого, є помилковим, оскільки дане розпорядження розповсюджується на всі випадки визначення страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну майну потерпілих, тобто, є загальною нормою права, а сферою регулювання розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011р. № 698, є виключно випадки оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України (європротоколу), що свідчить про те, що дана правова норма є спеціальною нормою права по відношенню до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року №538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За такого при вирішенні спору між сторонами у даній справі суду слід було керуватися саме розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011р. № 698, а не розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року №538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, оскільки ДТП була оформлена її учасниками європротоколом, ліміт відповідальності Страховика за № АР/2875646 від 07.04.2020 р. становить 50 000 грн. 00 коп., не зважаючи на те, що відповідно до п. 4 Полісу страхування № АР/2875646 від 07.04.2020 р., розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130 000 грн. на одного потерпілого.

Безпідставним є також посилання суду в рішенні на те, що ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правову відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 130000грн. на одного потерпілого, так як в даній статті зазначено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Крім того, при визначенні остаточного розміру суми страхового відшкодування, яке підлягає стягнення з відповідача на користь позивача, слід враховувати також положення ст. 9 Закону України «Про страхування», згідно яких розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правову відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу DAF XF 105.460» ДНЗ НОМЕР_4 була застрахована на підставі договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія№ АО/2875646, АО№2875647 страховою компанією ПрАТ СК «Євроінс Україна». Розмір франшизи 2600грн.

ПрАТ СК «Євроінс Україна» було повідомлено про ДТП та відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування. В повідомленнях страховику про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, зазначено, що і ОСОБА_2 , і позивач були повідомлені, що розмір франшизи згідно полісу становить 2600грн.

З урахуванням викладеного, враховуючи максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача підлягає зменшенню на суму франшизи і має становити 47 400 грн. 00 коп. (50 000 грн. 00 коп. - 2 600 грн. 00 коп.), а не 127 400 грн. 00 коп., як зазначив суд в рішенні.

Застосування неправильної норми права призвело до неправильного визначення розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для скасування чи зміни судового рішення, ухваленого у справі.

З урахуванням викладеного, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 127400грн. слід скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 47400грн.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено 1274,00 грн. судового збору. Позовні вимоги задоволені судом за 37%. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених судових витрат у сумі 471,38грн.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1911рн. Апеляційна скарга задоволена частково. Тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам (63%) 1203,93 грн.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За такого з урахуванням взаємозаліку з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 732,55грн.(1203,93 грн.- 471,38грн.=732,55грн.).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 127400грн., судового збору у розмірі 1274 грн. скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 47400грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 732 грн.55 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 07 липня 2022 року