Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

з участю прокурора Пітюренка М.В.

представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження об`єднану цивільну справу за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до Свидівоцької сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу Починок Юлія Вадимівна, Будищанська сільська рада про визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради, скасування права приватної власності т а усунення перешкод шляхом зобов`язання повернення земельних ділянок визнання недійсним свідоцтв про право власності на земельну ділянку та договорів купівлі-продажу, скасування рішень державного реєстратора та витребування земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з даним позовом, в якому просив суд:

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» від 23.12.2014 № 47-5, в частині відведення ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_1 ) земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0601 площею 0,25 га, розташованої в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок.

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_2 ) за № 21509541 від 21.07.2017 на земельну ділянку за кадастровим номером :04:002:0601 площею 0,25 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок, з одночасним припиненням речового права на неї.

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим :04:002:0601 площею 0,25 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок шляхом зобов`язання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) її повернення на користь територіальної громади с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради ().

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» від 23.12.2014 № 47-5, в частині відведення ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3 ) земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0602 площею 0,25 га, розташованої в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок.

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) за № 21508840 від 21.07.2017 на земельну ділянку за кадастровим номером :04:002:0602 площею 0,25 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок, з одночасним припиненням речового права на неї.

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим :04:002:0602 площею 0,25 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок шляхом зобов`язання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) її повернення на користь територіальної громади с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради (СДРПОУ 26323723).

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» від 23.12.2014 № 47-5, в частині відведення ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_4 ) земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0599 площею 0,25 га, розташованої в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок.

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) за № 9480354 від 24.04.2015 на земельну ділянку за кадастровим номером :04:002:0599 площею 0,25 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок, з одночасним припиненням речового права на неї.

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим :04:002:0599 площею 0,25 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) її повернення на користь територіальної громади с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради (СДРПОУ 26323723).

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» від 23.12.2014№ 47-5, в частині відведення ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_6 ) земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0600 площею 0,25 га, розташованої в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок.

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) за № 9481039 від 24.04.2015 на земельну ділянку за кадастровим номером :04:002:0600 площею 0,25 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок, з одночасним припиненням речового права на неї.

Усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим :04:002:0600 площею 0,25 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (1ПН НОМЕР_5 ) її повернення на користь територіальної громади с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради (СДРПОУ 26323723).

Стягнути з відповідачів на користь Черкаської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 19200,00 грн..

Повернути надмірно сплачений судовий збір у об`єднаній цивільній праві № 707/2462/17 в розмірі 12 800,00 грн. шляхом його перерахування на користь Черкаської обласної прокуратури.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за результатами вивчення законності відведення у приватну власність земельних ділянок на території Свидівоцької сільської ради встановлено, що рішенням Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 47-5 від 23.12.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 земельні ділянки площею 0,25 га кожному по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Право власності на спірні земельні ділянки рішенням державного реєстратора було зареєстровано за вищевказаними особами, які в подальшому на підставі договорів купівлі-продажу передали свої речові права ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який відчужив належні йому земельні ділянки ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що рішення сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 47-5 від 23.12.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» є протиправним, оскільки надані ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 земельні ділянки розташовані в межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища, а тому на ній відповідно до містобудівної документації та державних будівельних норм і правил заборонено індивідуальне будівництво, а відповідно до ст.ст.58, 88 Водного кодексу України, ст. ст. 58, 60, 61 ЗК України спірна земельна ділянка може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей.

Крім того, позивач зазначає, що в зв`язку з тим, що спірні земельні ділянки перебувають в межах прибережної захисної смуги, проект землеустрою, щодо їх відведення підлягав обов`язковому погодженню структурним підрозділом Черкаської ОДА у сфері охорони навколишнього природного середовища, Державним агентством водних ресурсів України, що в порушення вимог ч. 1 ст. 186-1 ЗК України зроблено не було, також не була проведена державна експертиза проектів відведення земельних ділянок.

Також, позивач зазначає, що спірні земельні ділянки перебували на момент передачі у власність за межами населеного пункту с. Свидівок, Черкаського району, а тому необхідно було зробити детальний план території, що в порушення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зроблено не було.

Посилаючись на те, що спірні земельні ділянки не могли бути надані у приватну власність, оскільки відносяться до земель водного фонду та знаходяться в прибережній захисній смузі Кременчуцького водосховища, щодо них установлено спеціальний правовий режим обмежено в обороті, передача їх у приватну власність відбулась з порушенням встановленого законом порядку, зазначає, що державна реєстрація права власності на земельні ділянки підлягає скасуванню, договори купівлі-продажу мають бути визнаними недійсними і земельні ділянки необхідно витребувати їх у теперішніх власників.

16.07.2018 року до Черкаського районного суду Черкаської області надійшов відзив представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ОСОБА_3 в якому він заперечив проти позовних вимог прокурора з наступних підстав. Представник відповідачів зазначив, що спірні земельні ділянки перебувають в межах населеного пункту та знаходяться за адресом АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 / АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . Також представник відповідачів заперечив, що спірні земельні ділянки перебувають в межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища, пославшись на висновок судової земельно-технічної експертизи № 133/18-23; 531-533/18-23 від 30.05.2018 року. В зв`язку з вище викладеним представник відповідачів вважає, що виділення вказаних земельних ділянок було законним і не потребувало всіх тих погоджень, про які зазначає прокурор.

10.01.2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено до підготовчого судового засідання

05.02.2018 року представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ОСОБА_3 заявив клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

05.02.2018 року ухвалою суду клопотання представника відповідачів було задоволено, була призначена судова земельно-технічна експертиза, провадження в справі зупинене.

06.06.2018 року провадження в справі відновлено.

18.09.2018 року закрите підготовче засідання справа призначена до судового розгляду на 18 жовтня 2018 року.

18.10.2018 року прокурор заявив клопотання про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи.

18.10.2018 року ухвалою суду в задоволенні клопотання прокурора було відмовлено.

24.01.2019 року постановою Апеляційного суду Черкаської області рішення Черкаського районного суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

6.07.2019 року постановою Верховного суду України рішення Черкаського районного суду та постанову Апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

24.09.2019 року провадження в справі зупинено до розгляду іншої цивільної справи.

10.09.2020 року справу прийнято до провадження суддею Смоляром О.А.

28.07.2021 року провадження в справі відновлено, та призначено до підготовчого судового засідання.

26.05.2022 року прокурором заявлено клопотання про призначення судової земельно технічної експертизи.

30.05.2022 року в задоволенні клопотання прокурора відмовлено, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор підтримав свою позовну заяву та просив її задовольнити. Додатково пояснив, що згідно експертного висновку №19/13-3/279-СЕ/17 від 06.06.2018 року, спірні земельні ділянки перебувають в межах прибережної захисної смуги.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 заперечували проти позову з підстав, викладених у відзиві, просили суд в задоволенні позову відмовити. Додатково ОСОБА_4 пояснив, що він придбав земельні ділянки законно, вони знаходяться в межах с. Свидівок, та не перебувають в межах прибережної захисної смуги.

Третя особа державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу Починок Ю.В. в судове засідання не з`явилася, надіслала суду лист з проханням слухати справу за її відсутності.

Інші учасники процесу будучи повідомленими належним чином в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Рішенням Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 47-5 від 23.12.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 земельні ділянки площею 0,25 га кожному в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.2 а.с. 151-152).

В грудні 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби ЧРУЮ Черкаської області було зареєстровано право власності та видано свідоцтва на право власності на земельні ділянки площею по 0,25 га: ОСОБА_6 серії НОМЕР_7 від 29.12.2014 року кадастровий номер 712498600:04:002:0600, ОСОБА_8 серії НОМЕР_8 від 26.12.2014 року кадастровий номер 712498600:04:002:0601, ОСОБА_7 серії НОМЕР_9 від 26.12.2014 року кадастровий номер 712498600:04:002:0599, ОСОБА_5 серії НОМЕР_10 від 26.12.2014 року кадастровий номер 712498600:04:002:0602.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали договори купівлі-продажу з ОСОБА_2 № 2-492 від 24.04.2015 року та № 2-496 від 24.04.2015 року відповідно, а ОСОБА_8 та ОСОБА_5 уклали договори купівлі-продажу з ОСОБА_4 № 2-502 від 24.04.2015 року та № 2-499 від 24.04.2015 року відповідно. ОСОБА_4 продав належні йому земельні ділянки ОСОБА_1 . На даний час власниками спірних земельних ділянок являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Частинами першою, другою статті 116 Земельного кодексу України установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин шостої - дев`ятої цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із частиною 17 статті 186 ЗК України, підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1861 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а щодо земельної ділянки у межах населеного пункту - подається на погодження до структурних підрозділів районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури.

Проект землеустрою, у відповідності до вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій», зокрема, включає акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки).

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою у частині 6 статті 1861 ЗК України також зазначено виключно невідповідність його вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Відповідно до статті 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з положеннями статті 84 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті в тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації (абзаци 2, 3 частини третьої статті 60 ЗК України).

Статтею 88 Водного кодексу України визначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

- для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів;

- для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів;

- для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з пунктами 6, 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) межі водоохоронних зон встановлюються з урахуванням, зокрема, цільового призначення земель, що входять до складу водоохоронної зони. На землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

З огляду на вказані приписи законодавство, чинне на момент прийняття оскарженого рішення, вимагало визначати прибережні захисні смуги у межах населених пунктів з урахуванням будь-якої містобудівної документації у цій сфері та виходячи з конкретних умов забудови, які склалися на місцевості.

Містобудівна документація - це затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій (частина перша статті 17 Закону України «Про основи містобудування»), з урахуванням яких визначається цільове призначення земель (абзац четвертий статті 1 Закону України «Про планування і забудову територій», який був чинним на час прийняття оскарженого рішення).

Частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території такої зони, є прибережна захисна смуга (абзац тридцять восьмий статті 1 ВК України, абзац другий пункту 8.19, пункт 2 додатку 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів).

Відповідно до абзацу третього пункту 10.17 Державних будівельних норм (далі - ДБН) 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, уздовж берегів водойм прибережні смуги установлюються завширшки не менше 20 м від урізу води, що відповідає нормальному підпертому рівню водойми.

Місцеві правила забудови - це нормативно-правовий акт, яким встановлюється порядок планування і забудови та іншого використання територій, окремих земельних ділянок, а також перелік усіх допустимих видів, умов і обмежень забудови та іншого використання територій та окремих земельних ділянок у межах зон, визначених планом зонування (абзац чотирнадцятий статті 1 Закону України «Про планування і забудову територій»).

Зазначене в повній мірі узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 серпня 2020 року, справа№330/1629/18

Щодо спірних земельних ділянок:

-рішенням Черкаської обласної ради №21-20 від 14.08.2001 року, Свидівоцькій сільській раді було передано земельні ділянки загальною площею 2927,77 га. (т.2 а.с. 157);

-рішенням Черкаської обласної ради №21-17/ІУ від 13.04.2005 року в межі с.Свидівок Черкаського району було включено земельні ділянки загальною площею 260,28 га. (т.2 а.с. 158); з викладеного судом встановлено, що спірні земельні ділянки на момент їх надання у власність знаходилися в межах с. Свидівок Черкаського району, Черкаської області.

Відповідно клопотання сільського голови с.Свидівок Калюжної Д.П. від 02.11.2005 року № 196 сільський голова звернулась до Черкаського регіонального управління водних ресурсів з проханням про виготовлення проектної документації на влаштування прибережної захисної смуги в межах с.Свидівок від санаторію «Світанок» до причалу ПП ОСОБА_10 (т.2 а.с. 160), тобто станом на 2005 рік землі від санаторію «Світанок» до причалу ПП ОСОБА_10 були в межах с. Свидівок, на перебування спірних земельних ділянок саме в цих межах посилався представник відповідачів.

-в технічній документації щодо встановлення меж земельних ділянок належних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 розробленій ФОП ОСОБА_11 зазначено, що земельні ділянки знаходяться в АДРЕСА_1 .

Посилання позивача на лист Департаменту містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Черкаської обласної державної адміністрації від 08.12.2017 року № 01-01-24/903 (т.2 а.с. 43), в якому зазначено, що спірні земельні ділянки відповідно до генерального плану станом на 2014 рік не входили в межі с.Свидівок, суд відхиляє, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду України від 27.09.2017 року зробленого у справі №391/1055/14-ц, «межі населеного пункту вважаються встановленими, а органи місцевого самоврядування набувають права розпоряджатися земельними ділянками, які відповідно до розроблених проектів щодо встановлення меж відповідної сільської, селищної, міської ради включаються до їх територій, після встановлення (винесення) меж території населеного пункту в натуру (на місцевість), закріплення меж території межовими знаками та внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру (АС ДЗК), якщо межі населеного пункті не були встановлені/змінені в іншому порядку передбаченому законодавством, яке діяло на час утворення населеного пункту його розбудови та/ або зміни меж».

За таких обставин, суд вважає, що при наданні спірних земельних ділянок необхідності робити детальний план території не було і при ухваленні спірного рішення Свидівоцькою сільською радою не було допущено порушення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Щодо розташуування спірних земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги суд вважає необхідним зазначити наступне. Так, згідно листа Свидівоцької сільської ради № 391/02-75 від 05.12.2017 року від санаторію «Світанок» до причалу ПП ОСОБА_10 куди входять земельні ділянки кадастровий номер 712498600:04:002:0600, кадастровий номер 712498600:04:002:0601, кадастровий номер 712498600:04:002:0599, кадастровий номер 712498600:04:002:0602, було розроблено та затверджено проектну документацію про внесення змін в робочий проект «Водоохоронна зона Кременчуцького водосховища на території Свидівоцької сільської ради Черкаського району», якою було змінено розмір водоохоронної зони з 100 м. на 20 м. (т.2 а.с.30);

- рішенням Свидівоцької сільської ради № 2-19 від 26 червня 2002 року «Про встановлення прибережної захисної смуги сіл Свидівок та Сокирно» встановлено прибережну захисну смугу в с.Свидівок 10 метрів в с.Сокирно 30 метрів (т.3 а.с. 1).

-відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 04.12.2017 року № 10-23-04-1254/90-17 відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої захисної смуги, оскільки її розмір визначено законом (т.2 а.с. 44);

-ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.02.2018 року була призначена судова земельно-технічна експертиза, вказана експертиза була виконана Черкаським відділення КНДІСЕ та надано висновок № 133/18-23; 531-533/18-23 від 30.05.2018 року (т.2 а.с.88-93). Згідно висновку експерта відстані від урізу води Кременчуцького водосховища до меж земельних ділянок відповідачів кадастровий номер 712498600:04:002:0600, кадастровий номер 712498600:04:002:0601, кадастровий номер 712498600:04:002:0599, кадастровий номер 712498600:04:002:0602 становить 23,99 31,19 м., а крутизна схилу відносно урізу води не перевищує три градуси та становить 2 градуси 49 хвилин 53 секунди.

Експертом надано чітку відповідь на поставлене в ухвалі суду питання, щодо відстані від урізу води до меж земельних ділянок відповідачів із зазначенням крутизни схилу відносно урізу води.

З викладеного суд приходить до висновку, що земельні ділянки, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з кадастровими номерами: 712498600:04:002:0600; 712498600:04:002:0601; 712498600:04:002:0599; 712498600:04:002:0602, не входять в межі прибережної захисної смуги та водоохоронної зони Кременчуцького водосховища.

В судовому засіданні представник позивача надав в якості доказу експертний висновок №19/13-3/279-СЕ/17 від 06.06.2018 року, виконаний у рамках кримінального провадження в Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України (т.2 а.с. 120-151).

Як вбачається з експертного висновку №19/13-3/279-СЕ/17 від 06.06.2018 року експертом для проведення експертизи були надані лише постанова про призначення експертизи та матеріали кримінального провадження №0000855 у 4-х томах, матеріали печаткою не скріплені, опис переліку матеріалів відсутній.

Слідчим при призначенні експертизи було порушено вимоги «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5. Так, у п 3.1., 3.2., 3.3., зазначено, що експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції.

До експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та, за клопотанням експерта, - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).

У документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У документі про призначення експертизи (залучення експерта) перераховуються всі об`єкти, які направляються на експертне дослідження, із зазначенням точного найменування, кількості, міри ваги, серії та номера (для грошей НБУ та іноземної валюти), інші відмінні індивідуальні ознаки.

Вказані вимоги слідчим дотримані не були.

Крім того, із висновку не можливо встановити, яка саме документація із землеустрою, була взята експертом до уваги та на підставі чого були визначені геопросторові параметри земельних ділянок, хоча перелік документації чітко визначено у частині 2 статті 25 Закону «Про землеустрій». Такий метод проведення експертизи, на думку суду, також не відповідає «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5. Так, у п. 6.1.2. зазначено, що питання земельно-технічної експертизи вирішуються за наявності відповідної правовстановлювальної та технічної документації, зокрема результатів виконання топографо-геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та бази даних.

Також, у пункті 6.1.3 зазначених Рекомендацій вказано, що для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлювальної та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У разі неможливості експертом самостійно виконати топографо-геодезичні роботи результати таких робіт повинні бути надані на дослідження органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Як вбачається з експертного висновку експерту слідчим були надані лише: лист ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 21.11.2017року та CD-R диски з геодезичними обмірами.

Разом з тим у висновку експерта відсутні відомості чи були вказані CD-R диски належним чином завірені, скріплені печаткою. Також у висновку експерта відсутні відомості, чи були виконані вказані геодезичні обміри належною особою, оскільки згідно з Законом України Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" проводити геодезичні обміри та використовувати картографічне зображення має право кваліфікований спеціаліст. Статтею 5 вищевказаного Закону передбачено, що суб`єктами топографо-геодезичної і картографічної діяльності є юридичні та фізичні особи, які володіють необхідним технічним та технологічним забезпеченням та у складі яких за основним місцем роботи є сертифікований інженер-геодезист, що є відповідальним за якість результатів топографо-геодезичних і картографічних робіт.

За таких обставин, суд вважає, що висновок експерта №19/13-3/279-СЕ/17 від 06.06.2018 року є недопустимим та недостовірним доказом, в розумінні статей 78, 79 ЦПК України та не може бути прийнятий до уваги судом.

Позивачем також надано листи Управління екології та природних ресурсів Черкаської ОДА від 27.11.2017 року № 02-45/3347 (т.2 а.с. 31) та від 10.12.2017 року № 02--45/3490 (т.2 а.с. 32), в яких зазначено, що документація із землеустрою щодо відведення земельних ділянок: кадастровий номер 712498600:04:002:0600, кадастровий номер 712498600:04:002:0601, кадастровий номер 712498600:04:002:0599, кадастровий номер 712498600:04:002:0602 на погодження до них не надходив і висновок не надавався.

Вказаний доказ суд до уваги не бере оскільки, як встановлено в судовому засіданні дані земельні ділянки не перебувають в межах прибережної захисної смуги, а тому погодження технічної документації вказаним підрозділом Черкаської ОДА в даному випадку не було потрібно.

Також прокурором в якості доказу надано лист Державного агентства водних ресурсів України наданий на лист прокурора від 21.08.2017 року № 167-13391 вих 17 (т.2 а.с. 37), в якому зазначено, що документація із землеустрою щодо відведення земельних ділянок: кадастровий номер 712498600:04:002:0600, кадастровий номер 712498600:04:002:0601, кадастровий номер 712498600:04:002:0599, кадастровий номер 712498600:04:002:0602 на погодження до них не надходив і висновок не надавався.

Вказаний доказ суд до уваги не бере оскільки, як встановлено в судовому засіданні дані земельні ділянки не перебувають в межах прибережної захисної смуги, а тому погодження технічної документації Державним агентством водних ресурсів України в даному випадку не було потрібно.

В своїй позовній заяві прокурор при визначенні урізу води посилався на положення ВБН 33-4-92 «Проектування упорядкування та експлуатація водоохоронних зон водосховищ» згідно якого п.2.5., внутрішньою межею прибережної захисної смуги є акваторіальний рубіж мілководної зони. В свою чергу, мілководною зоною відповідно до ВБН є акваторія водоймища, що обмежена лінією нормального підпірного рівня та водогосподарський паспорт Кременчуцького водосховища, згідно якого підпірний рівень води перебуває на рівні позначки 81,00мБс.

Тобто, прокурор посилаючись на вказані норми права вважає, що відрахування урізу води необхідно робити від позначки 81,00мБс.

Разом з тим, застосування ВБН 33-4-92 «Проектування, упорядкування та експлуатація водоохоронних зон водосховищ» можливе лише в частині, що не суперечить чинному законодавству.

Згідно чинного на час ухвалення спірного рішення законодавства, прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною, зокрема, для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів (частина друга статті 88 ВК України, частина друга статті 60 ЗК України).

Вказана позиція суду повністю узгоджується з Постановою Великої Плати Верховного Суду від 6 червня 2018 року Справа № 372/1387/13-ц Провадження № 14-147цс18

Тобто з аналізу вищевказаних норм права слідує, що уріз води має встановлюватися у межений період і обчислюватися не від нормального підпірного рівня води, який для Кременчуцького водосховища становить 81,00 мБс, а від рівня води у межений період, який відповідно до даних Укргідроенерго Кременчуцької ГЕС для Кременчуцького водосховища становить 78,76 мБс. Саме такий рівень був використаний при проведенні експертизи № 133/18-23; 531-533/18-23 від 30.05.2018, та яку суд покладає в основу рішення.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні рішення Свидівоцької сільської ради № 2-19 від 26 червня 2002 року «Про встановлення прибережної захисної смуги сіл Свидівок та Сокирно» встановлено прибережну захисну смугу в с.Свидівок 10 метрів в с.Сокирно 30 метрів (т.3 а.с. 1)., а відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 133/18-23; 531-533/18-23 від 30.05.2018 року, виконаної Черкаським відділення КНДІСЕ (т.2 а.с.88-93) відстані від урізу води Кременчуцького водосховища до меж земельних ділянок відповідачів кадастровий номер 712498600:04:002:0600, кадастровий номер 712498600:04:002:0601, кадастровий номер 712498600:04:002:0599, кадастровий номер 712498600:04:002:0602 становить 23,99 31,19 м., а крутизна схилу відносно урізу води не перевищує три градуси та становить 2 градуси 49 хвилин 53 секунди, тобто перевищує встановлену в с.Свидівок 10-ти метрову прибережну захисну смугу більш ніж на 10 метрів.

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що спірні земельні ділянки не перебувають в межах прибережної захисної смуги.

Також, суду не було надано доказів того, що спірні земельні ділянки перебувають поза межами населеного пункту с.Свидівок Черкаського району Черкаської області.

Отже наявність погоджень відповідних органів, про які вказує прокурор в своєму позові, при надання у власність спірних земельних ділянок, не була потрібною.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, так як в судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення Сільська рада діяла в законний спосіб, а відповідно і їхня подальша реєстрація та відчуження на підставі договорів купівлі-продажу були законні.

Позивач у заяві про зміну предмету позову просив суд, повернути надмірно сплачений судовий збір в сумі 12800 грн., у зв`язку із тим, що у поданій заяві про зміну предмету позову зменшилась кількість позовних вимог.

Відповідно до п.1ч.1ст.7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у позові, понесені позивачем судові витрати суд залишає за ним.

Керуючись ст.ст. 263-268, 280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повернути надмірно сплачений судовий збір в даній справі в розмірі 12800,00 грн шляхом його перерахування на користь Черкаської обласної прокуратури (код за ) на р/р UA 00003751, код класифікації видатків бюджету 2800).

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. А. Смоляр