ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1255/22
Провадження № 2/210/1145/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 червня 2022 року
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, -
В С Т А Н О В И В:
20 квітня 2022 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мотуз О.В. із вищевказаним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, в котрому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 20 071,98 гривня, без врахування податків та обов`язкових платежів, моральну шкоду у розмірі 20 000,00 гривень, без врахування податків та обов`язкових платежів, та в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 12 вересня 2016 року по 31 жовтня 2018 року, а також з 01 жовтня 2019 року по 05 липня 2021 року працювала продавцем продовольчих товарів у відповідача. 05 липня 2021 року була звільнена за п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. 01 червня 2021 року, під час виконання своїх трудових обов`язків продавця продовольчих товарів ФОП ОСОБА_2 , знаходячись за прилавком, вона помітила покупця, який ходив по приміщенню магазину та роздивлявся товар. Позивач не помітила, коли саме покупець наблизився до прилавку, де вона знаходилася та діставав з сумки якийсь предмет, тому не встигла натиснути тривожну кнопку виклику служби охорони. Потім він замахнувся через прилавок та наніс позивачеві сильний удар по голові металевою частиною молотка. Від удару позивач не втрималася на ногах, впала на підлогу біля прилавку на спину, доторкнулася рукою до голови та помітила, що рука закривавлена. Потім позивач почула звук скла, що розбивається, та зрозуміла, що це вітрина прилавка. В цей момент нападник перестрибнув через прилавок, та вона побачила, що він дістав із сумки предмет, схожий на канцелярський ніж, після чого спробувала вдарити чоловіка ногою, але втратила свідомість. Згідно з відповіддю слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 03 грудня 2021 року №45/8-2-2864 (вх.№б/н від 17 грудня 2021 року): «...знаходячись в приміщенні торгівельного комплексу ОСОБА_3 напав на ОСОБА_1 та застосовуючи до неї насильство небезпечне для її життя та здоров`я, завдав потерпілій не менше 1 удару металевою робочою частиною молотка в голову. Від отриманого удару потерпіла ОСОБА_1 не устоявши на ногах впала спиною на підлогу, а ОСОБА_3 , схилившись над нею завдав останній не менше 3 ударів кулаком в голову та утримуючи в правій руці раніше підшуканий ним канцелярський ніж, завдав останній не менше 8 ударів лезом зазначеного ножа та руками в ділянку шиї та грудної клітини, після чого заволодів майном належним потерпілій.». Нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Вищезазначені обставини підтверджуються Актом розслідування нещасного випадку, що стався 01 червня 2021 року о 09год. 00хв. у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 22 грудня 2021 року. У зв`язку із нещасним випадком, який стався на робочому місці із позивачем, вона отримала тривалий розлад здоров`я, що підтверджується виданими Клієнту листками непрацездатності серії АЛА №855494 та АЛА №630810. Після чого, 27 вересня 2021 року позивач пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією, в результаті якого їй було встановлено другу групу інвалідності та видано довідку серії 12ААВ №135458. Позивач була звільнена від роботи у зв`язку із станом здоров`я починаючи з 01 червня 2021 року по 27 вересня 2021 року, загалом 119 днів. На підставі вищезазначеного, починаючи з 6-дня тимчасової непрацездатності, позивачу на рахунок страхувальника (Відповідача) проводилася допомога із коштів Фонду соціального страхування України, яку позивачу не сплатили. Для отримання інформації з приводу нарахування суми допомоги, представник позивача звернувся із адвокатським запитом до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, а саме, щодо того, який розмір суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, який підлягав виплаті, а також чи було перерахування даних коштів позивачеві, якщо так, то на чий рахунок здійснювалася виплата (страхувальника чи потерпілої). Згідно відповіді Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на адвокатський запит, згідно до заяви-розрахунку, яка була надана роботодавцем 17 січня 2022 року та прийнята відділенням Фонду 18 січня 2022 року, за рахунок Фонду 10 лютого 2022 року профінансовано 114 днів на загальну суму 20 071,98 гривня, відповідно до наступних лікарняних листків: АДЮ347267 з 01 червня 2021 року по 19 червня 2021 року, 19 днів, за рахунок Фонду 14 днів на суму 2 464,98 гривні; АЛА855494 з 20 червня 2021 року по 29 липня 2021 року, 40 днів за рахунок Фонду на суму 7 042,80 гривні; АЛА630810 з 30 липня 2021 року по 06 вересня 2021 року, 39 днів за рахунок Фонду на суму 6 866,73 гривень; АЛА246155 з 07 вересня 2021 року по 27 вересня 2021 року, 21 день за рахунок Фонду на суму 3 639,47 гривень. Перерахування допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 20 071,98 гривня було здійснено платіжним дорученням №2944 від 10 лютого 2022 року на рахунок страхувальника ФОП ОСОБА_2 . Тобто, позивач була звільнена 05 липня 2021 року, але до теперішнього часу не отримала від роботодавця допомогу по тимчасовій непрацездатності, пов`язану з нещасним випадком на виробництві, яка проводилася з шостого дня непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, хоча перерахування згідно відповіді Фонду було 10 лютого 2022 року. Згідно відомості нарахування заробітної плати за січень 2022 року, позивачу було нараховано лікарняні за рахунок Фонду у розмірі 20 071,98 гривня, з цих коштів було сплачено податки, та сума, яка призначена до виплати на карту зазначена 16 866,62 гривень. Але цю суму позивач не отримала, у зв`язку із чим і звернулася до відповідача, але це не дало позитивного результату, її вимогу було проігноровано. Тому, позивач звертається до суду із вимогою стягнути 20 071,98 гривня, без нарахування податків та зборів з відповідача, адже податки згідно відомості було вже сплачено із суми її лікарняних.
Крім того, представник позивача зазначає, що невиплата позивачеві допомоги з тимчасової непрацездатності, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на оплату праці, внаслідок чого було порушено звичний для останньої уклад життя, завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, Позивач зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду. Позивач зауважує, що в результаті затримки з невиплатою допомоги з тимчасової непрацездатності вона понесла моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів на лікування протягом певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, принизило її, що має визнатися судом моральною шкодою. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її житті, позивач виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, просить суд задовольнити моральну шкоду в розмірі 20 000,00 гривень.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.
Відповідач повідомлена про перебування в провадженні суду даної цивільної справи, правом надання відзиву на позов не скористалася.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (а.с.8), з 12 вересня 2016 року по 31 жовтня 2018 року, а також з 01 жовтня 2019 року по 05 липня 2021 року працювала продавцем продовольчих товарів у відповідача, - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.10)..
05 липня 2021 року була звільнена за п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін (а.с.10 зворот).
Актом розслідування нещасного випадку від 22 грудня 2021 року, складеного на підставі заяви (вх.№1 від 18 листопада 2021року), проведено розслідування нещасного випадку, що стався в приміщенні магазину ФОП ОСОБА_2 торгівельно-зупиночного комплексу «Зупинка «Автотехнікум», за адресою: вулиця Едуарда Фукса, 27А, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, та встановлено, що 01 червня 2021 року о 06 годині 50 хвилин продавець продовольчих товарів ФОП ОСОБА_2 . ОСОБА_1 прийшла на роботу, своїм комплектом ключів відкрила вхідні двері до магазину. Після цього необхідно було відключити приміщення від системи охоронно-тривожної сигналізації, що вона і зробила. Потім підключила все необхідне обладнання (кавомашина, холодильники та інше). О 07 годині 00 хвилин ОСОБА_1 приступила до виконання своїх трудових обов`язків, а саме: обслуговувала покупців (приблизно 15-20 осіб), виготовляла напої за допомогою кавомашини, здійснювала продаж товару покупцям. З пояснення ОСОБА_1 : приблизно о 09 годині 00 хвилин, знаходячись за прилавком на робочому місці продавця, вона помітила покупця, який ходив по приміщенню магазину та роздивлявся товар. ОСОБА_1 не помітила, коли саме покупець наблизився до прилавку, де вона знаходилася та діставав з сумки якийсь предмет, тому не встигла натиснути тривожну кнопку виклику служби охорони. Потім він замахнувся через прилавок та наніс ОСОБА_1 сильний удар по голові металевою частиною молотка. Від удару ОСОБА_1 не втрималася на ногах, впала на підлогу біля прилавку на спицу, доторкнулася рукою до голови та помітила, що рука закривавлена. Потім ОСОБА_1 почула звук скла, що розбивається, та зрозуміла, що це вітрина прилавка. В цей момент невідомий чоловік перестрибнув через прилавок, та вона побачила, що він дістав з сумки предмет, схожий на канцелярський ніж, після чого спробувала вдарити чоловіка ногою, але втратила свідомість. Згідно з відповіддю слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області від 03 грудня 2021 року №45/8-2-2864 (вх.№б/н від 17 грудня 2021 року): «...знаходячись в приміщення торгівельного комплексу ОСОБА_3 напав на ОСОБА_1 та застосовуючи до неї насильство небезпечне для її життя та здоров`я, завдав потерпілій не менше 1 удару металевою робочою частиною молотка в голову. Від отриманого удару потерпіла ОСОБА_1 не устоявши на ногах впала спиною на підлогу, а ОСОБА_3 схилившись над нею завдав останній не менше 3 ударів кулаком в голову та утримуючи в правій руці раніше підшуканий ним канцелярський ніж, завдав останній не менше 8 ударів лезом зазначеного ножа та руками в ділянку шиї та грудної клітини, після чого заволодів майном належним потерпілій ОСОБА_1 ». Перехожі, які зайшли до магазину, почувши шум, викликали швидку медичну допомогу та поліцію. Коли ОСОБА_1 прийшла до тями, вони надали їй домедичну допомогу (дівчина прикладала рушник до її шиї, намагаючись зупинити кровотечу). Постачальники води, які приблизно о 09 годині 10 хвилин привезли питну воду до магазину, побачили у торгівельному залі поранену ОСОБА_1 та пошкодження у магазині, після чого наздогнали та затримали нападника. Приблизно о 09 годині 20 хвилин продавець продовольчих товарів ФОП ОСОБА_2 . ОСОБА_4 прибула до магазину та побачивши, що сталося, вона за телефоном повідомила про травмування ОСОБА_1 , пошкодження та пограбування магазину фізичну особу-підлриємця ОСОБА_2 . О 09 годині 30 хвилин прибула швидка медична допомога, працівники якої надали першу медичну допомогу потерпілій ОСОБА_1 та доправили до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР», де вона була госпіталізована. Близько 10 годині 00 хвилин прибули працівники поліції, було проведено процедуру затримання нападника, встановлення його особи, вилучення у нього пограбованого майна, зняття відбитків пальців та заповнення протоколів допиту. Комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено: Нещасний випадок з ОСОБА_1 , а саме, заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень іншою особою, сталося під час виконання потерпілою трудових обов`язків згідно з режимом роботи підприємства; Згідно з відповіддю слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 03 грудня 2021 року №45/8-2-2864 (вх.№б/н від 17 грудня 2021 року): під час розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на робочому місці в приміщенні торгівельно-зупиночного комплексу (зупинка Автотехнікум), розташованого у будівлі АДРЕСА_1 , під час виконання обов`язків продавця отримала від сторонньої, незнайомої особи, тяжкі тілесні ушкодження. Інформації щодо з`ясування потерпілою ОСОБА_1 особистих стосунків невиробничого характеру з особою, яка заподіяла їй тілесні ушкодження, здобуто не було. Травмування ОСОБА_1 сталося внаслідок протиправних дій невідомої особи. Комісія з розслідування нещасного випадку, оглянувши місце нещасного випадку, ознайомившись з наданою документацією, пояснювальними записками потерпілої та причетних осіб, опитавши потерпілу, взявши до уваги медичний висновок КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» від 26 листопада 2021 року №183-к, відповідь слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 03 грудня 2021 року №45/8-2-2864 (вх.№б/н від 17 грудня 2021 року), керуючись вимогами пункту 33 та на підставі підпунктів 1, 17 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, дійшла до висновку, що нещасний випадок з продавцем продовольчих товарів ФОП ОСОБА_5 . ОСОБА_1 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Комісія мала зустріч з потерпілою ОСОБА_1 , з метою надання роз`яснень з питань, які виникли внаслідок нещасного випадку та інформування про хід розслідування. Порушення законодавства з охорони праці не встановлено. Відповідно до відповіді слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, підполковника поліції Валерія Чорновола від 03 грудня 2021 року №45/8-2-2864: «В ході досудового розслідування встановлено, що 01 червня 2021 року, приблизно о 09:00 годині внаслідок суспільно небезпечних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя» (а.с.11-14).
У зв`язку із нещасним випадком, який стався на робочому місці із позивачем, вона отримала тривалий розлад здоров`я, що підтверджується листками непрацездатності серії АЛА №855494 та АЛА №630810 (а.с.15).
27 вересня 2021 року позивач пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією, в результаті якого їй було встановлено другу групу інвалідності та видано довідку серії 12ААВ №135458 (а.с.16).
Позивач була звільнена від роботи у зв`язку із станом здоров`я починаючи з 01 червня 2021 року по 27 вересня 2021 року, загалом 119 днів.
На підставі вищезазначеного, починаючи з 6-дня тимчасової непрацездатності, позивачу на рахунок страхувальника (Відповідача) проводилася допомога із коштів Фонду соціального страхування України, яку позивачу не сплатили.
Для отримання інформації з приводу нарахування суми допомоги, представник позивача звернувся із адвокатським запитом до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, а саме, щодо того, який розмір суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, який підлягав виплаті, а також чи було перерахування даних коштів позивачеві, якщо так, то на чий рахунок здійснювалася виплата (страхувальника чи потерпілої) (а.с.19).
Згідно відповіді Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на адвокатський запит, згідно до заяви-розрахунку, яка була надана роботодавцем 17 січня 2022 року та прийнята відділенням Фонду 18 січня 2022 року, за рахунок Фонду 10 лютого 2022 року профінансовано 114 днів на загальну суму 20 071,98 гривня, відповідно до наступних лікарняних листків: АДЮ347267 з 01 червня 2021 року по 19 червня 2021 року, 19 днів, за рахунок Фонду 14 днів на суму 2 464,98 гривні; АЛА855494 з 20 червня 2021 року по 29 липня 2021 року, 40 днів за рахунок Фонду на суму 7 042,80 гривні; АЛА630810 з 30 липня 2021 року по 06 вересня 2021 року, 39 днів за рахунок Фонду на суму 6 866,73 гривень; АЛА246155 з 07 вересня 2021 року по 27 вересня 2021 року, 21 день за рахунок Фонду на суму 3 639,47 гривень. Перерахування допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 20 071,98 гривня було здійснено платіжним дорученням №2944 від 10 лютого 2022 року на рахунок страхувальника ФОП ОСОБА_2 (а.с.20-21).
Тобто, позивач була звільнена 05 липня 2021 року, але до теперішнього часу не отримала від роботодавця допомогу по тимчасовій непрацездатності, пов`язану з нещасним випадком на виробництві, яка проводилася з шостого дня непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, хоча перерахування згідно відповіді Фонду було 10 лютого 2022 року.
Згідно відомості нарахування заробітної плати за січень 2022 року, позивачу було нараховано лікарняні за рахунок Фонду у розмірі 20 071,98 гривня, з цих коштів було сплачено податки, та сума, яка призначена до виплати на карту зазначена 16 866,62 гривень (а.с.17).
Але цю суму позивач не отримала, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.18).
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та п.п.3, 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», застрахована особа, - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники, - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.22 Закону №1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу). Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності.
Частиною першою ст.30 Закону №1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.34 Закону №1105-ХІV від 23 вересня 1999 року фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.
З системного аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності покладається на Фонд соціального страхування України. Допомога по тимчасовій непрацездатності надається за основним місцем роботи, для виплати якої страхувальник (роботодавець) відкриває окремий поточний рахунок. Фінансування страхувальників (роботодавців) для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності здійснюється робочими органами Фонду соціального страхування України.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата, - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів.
Так, частиною першою цієї статті передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення, - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Разом з тим у частині другій цієї статті зазначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 000,00 гривень, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст.237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно з п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б останнього вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.
В судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача, а саме невиплатою допомоги по тимчасовій непрацездатності, порушено, гарантоване право позивача на своєчасне одержання вказаної допомоги, призвело до моральних страждань позивача, а наслідком не виплати вказаної допомоги, стало погіршення матеріального стану позивача, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя та пошуку джерел доходу для забезпечення власного утримання та утримання родини.
Тому, суд, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, розглядаючи справу не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, доходить висновку, що з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 10 000,00 гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.
Що стосується розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові, - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено довіреність від 06 жовтня 2021 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та акт приймання-передачі наданих послуг.
При цьому, доказів оплати наданих послуг суду не надано, а тому в цій частині вимог суд вважає за необхідне відмовити.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ухвалою суду від 21 квітня 2022 року, задоволено клопотання представника позивача про відстрочення сплати судових витрат до розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 гривні (992,40 гривні за вимогу щодо стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, та 992,40 гривні за вимогу щодо стягнення моральної шкоди).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23 ЦК України, ст.ст.47, 116, 117, 237-1 КЗпП, ст.ст.12, 13, 76, 77, 82, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, - задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 20 071,98 гривня (двадцять тисяч сімдесят одна гривня 98 копійок), без врахування податків та обов`язкових платежів, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 гривень (десять тисяч гривень 00 копійок), без врахування податків та обов`язкових платежів, а всього 30 071,98 гривня (тридцять тисяч сімдесят одна гривня 98 копійок).
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 гривні (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок.
В решті позову, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
- відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя: Н. Ю. Вікторович