Справа № 214/973/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 листопада 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником позивачів ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, суд -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_3 , діючи в інтересах позивачок ОСОБА_1 (далі - позивач-1) та ОСОБА_2 (далі - позивач-2), звернулася до суду з позовом, в якому просить: встановити факт, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожною окремо, право власності в порядку спадкування по 1/2 частині спадкового майна, що складається з 1/2 частини житлового будинку А-1, загальною площею 79,6 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., з господарчими побудовами: Б - літня кухня, В - сарай, Г - погріб, Е - вбиральня, Ж - вбиральня, І - водо колонка, ІІ - замощення, №1 - паркан, №2 - ворота, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину якого прийняв ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину якого прийняв ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач-1 ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком є - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після реєстрації шлюбу 21 серпня 2020 року змінила дівоче прізвище на прізвище « ОСОБА_1 ».

Позивач-2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідною бабусею зі сторони батька ОСОБА_1 , так як являється матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 від якого і народився їх спільний син - ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 та Ѕ частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачки, як донька та матір спадкодавця, як спадкоємці першої черги, звернулись у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н.М. із заявами про прийняття спадщини за законом.

26 червня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 по Ѕ частині від спадкового майна, тобто по 1/6 частці від квартири.

Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріусом було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, так як дане майно належало не померлому батькові позивача-1, а спадкувалось ним після його батька, а той в свою чергу після свого батька, тобто прадіда ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , однак у останнього відсутній правовстановлюючий документ, тобто він був, але в ньому були допущені помилки, а саме в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, зазначено, що зареєстровано дане свідоцтво в реєстрі за №3838, однак в реєстраційному посвідченні вказано, що свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №3837.

Тому, позивачі звернулись до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2019 року по справі № 214/5503/19 було встановлено факт, що має юридичне значення, а саме встановлено факт належності на праві власності за життя ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/2 частини житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2826 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 липня 1978 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3837, що зареєстровано в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу №7, стр. №187, запис 183.

Отримавши дане судове рішення, позивачі знову звернулися до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепа Н.М. надала знову постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи міститься інформація, що після смерті ОСОБА_6 спадщину фактично прийняв ОСОБА_5 . Крім того, заяву до нотаріальної контори подала ОСОБА_4 . Тому необхідно в судовому порядку вирішити питання про особу, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 та визнання права власності в порядку спадкування.

Щодо переходу спадщини у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зазначили наступне. Первісним власником всього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 була ОСОБА_12 . Після її смерті домоволодіння успадкували та оформили право власності її діти: ОСОБА_6 (прадід позивача-1) та ОСОБА_13 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожний.

Прадідусь позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, за життя заповіт не складав. На день його смерті з ним проживав та був зареєстрований його рідний син ОСОБА_5 (дід позивача), а отже згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р) вважається таким, що прийняв спадщину після померлого шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець першої черги, який проживав з померлим на день його смерті та від спадщини не відмовлявся.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті його рідний син ОСОБА_7 (батько позивача-1) був єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори, тобто спадщину прийняв на підставі п.2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Отже, після його смерті позивачі, як спадкоємці першої черги не можуть отримати та оформити спадщину, так як нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, в зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи міститься інформація, що після смерті ОСОБА_6 (прадіда позивача-1) заяву до нотаріальної контори подала ОСОБА_4 , але самої заяви в матеріалах справи немає і спадкової справи також не залишилось на зберіганні в нотаріальних конторах, тому навіть неможливо пересвідчитись про те, в який строк дана особа звернулась до нотаріальної контори, чи було подано нею заяву про відмову від прийняття спадщини і чи можливо була їй видана постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії з якихсь підстав, так як на протязі 35 років свідоцтво про право на спадщину їй так і не видав нотаріус. Крім того, згідно листа Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за № 1040/01-13 від 05.09.2019 року зазначено, що у встановлений строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , ніхто не звертався. Тому, вважають, що необхідно встановити факт прийняття спадщини після померлого його сином та визнати право власності за ними, позивачами, в порядку спадкування.

В зв`язку з тим, що їм, позивачам, не було взагалі відомо нічого про те, хто така ОСОБА_4 , був зроблений адвокатський запит до відділу ДРАЦС і був отриманий лист в якому зазначено що ОСОБА_4 була дружиною померлого ОСОБА_6 , з якою він одружився 20.03.1981 року, тобто за 4 роки до своєї смерті, і відмітки про розірвання шлюбу в актовому записі відсутні. Але інформації про те, чи жива дана особа на сьогоднішній день отримати не вдалось, так як вони, позивачі, не мають відношення до даної особи і отримати цю інформацію навіть за адвокатським запитом неможлив.

В зв`язку з тим, що заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи немає, їм достеменно невідомо ні дата народження, ні адреса, ні будь-яких інших відомостей про дану особу. Крім того, відповідно до довідки квартального, в спадковому будинку де проживав прадід позивача, ОСОБА_4 ніколи не проживала та не була зареєстрована, також в реєстрі нерухомого майна у власності ОСОБА_4 жодного майна немає, лише із інтерет-ресурсу «Вся Україна - жители» (http://nomer-org.website/allukraina/), їм вдалось встановити що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 та останнє відоме місце її проживання за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до Витягу з реєстру нерухомого майна дана квартира належить на праві власності зовсім іншій особі, а іншого майна вона не має. Отже, прадід позивача-1 помер ще у 1985 році і жодного разу до даного будинку не з`являлась ОСОБА_4 чи її спадкоємці, або будь-які інші особи в її інтересах, не зверталась вона і до спадкоємців померлого щодо прийняття чи переоформлення спадщини, чи що вона має намір оформити власність і в подальшому розпоряджатись цим майном, не було скарг чи позовів до суду що їй вчиняються якісь перешкоди в користуванні чи розпорядженні даного майна, тобто за 35 років жодних дій так і не було вчинено для оформлення спадщини та оформлення права власності.

Тобто син ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , який на момент його смерті проживав та був зареєстрований зі спадкоємцем, згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р) вважається таким, що прийняв спадщину після померлого шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець першої черги, який проживав з померлим на день його смерті та від спадщини не відмовлявся. Крім того, він продовжував проживати в спадковому будинку та відкрито управляти нерухомим майном на протязі 15 років до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а після його смерті його син ОСОБА_7 продовжував проживати в спадковому будинку та відкрито управляти нерухомим майном на протязі 17 років до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), тобто прийняв у повне володіння майно і на підставі набувальної давності, так як користувався, управляв та володів відкрито на протязі більше 10 років.

Отже, до сьогоднішнього дня так і не переоформлена Ѕ частка житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала прадіду позивача - ОСОБА_6 , а інша Ѕ частина будинку, яка виділена в натурі зареєстрована на праві власності за ОСОБА_14 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Вирішити дане питання в позасудовому порядку немає можливості, а тому і звертаються до суду з відповідним позовом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Так як спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилася в 1985 році та ОСОБА_5 відкрилась у 2000 році, тобто під час дії ЦК Української РСР (1963 р), а тому положення саме цього кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлих.

Стаття 549 ЦК Української РСР (1963 р) визначає, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено розгляд справ про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; позивач не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зіст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Під час проведення підготовчого судового засідання за клопотанням представника позивачів ухвалою суду від 01 червня 2021 року було витребувано від Саксаганського районного у місті Кривий Ріг відділу ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) копію актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою суду від 16 червня 2021 року було витребувано від Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори відомості про осіб, які зверталися з заявами про прийняття спадщини та про те, хто із спадкоємців звертався до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 та кому видавалося свідоцтво про право на спадщину, а також копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Ухвалою суду від 16 червня 2021 року провадження по справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлої відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Судом було встановлено, що спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був її чоловік ОСОБА_15 .

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року провадження по справі було поновлено та залучено до участі у справі правонаступника померлої відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 .

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року за клопотанням представника позивачів від Саксаганського районного у місті Кривий Ріг відділуДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витребувано довідку про те, чи не помер ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_19.

Судом було встановлено, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_19., який був залучений до участі в справі в якості правонаступника померлої відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 помер.

Ухвалою суду від 06 лютого 2022 року за клопотанням представника позивачів від Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори витребувано відомості про осіб, які зверталися з заявами про прийняття спадщини та про те, хто із спадкоємців звертався до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_19, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 та кому видавалося свідоцтво про право на спадщину, а також копію спадкової справи після смерті ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_19, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Судом було встановлено, що спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_19., є його донька ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Ухвалою суду від 16 березня 2022 року було залучено до участі у справі правонаступника померлого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_19., його доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Позивачі у судове засідання не з`явилися, від їх представника - адвоката Повалій О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі сторін, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_16 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надала, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи.

В судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с.15), свідоцтво про народження (а.с.16), свідоцтво про шлюб (а.с.19), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.20), свідоцтво про укладення шлюбу ( а.с.21), свідоцтво про народження (а.с.22), акт (а.с.23), довідка (а.с.24), свідоцтво про смерть (а.с.25), витяг (а.с.26, 27), свідоцтво про право на спадщину (а.с.28), свідоцтво про смерть (а.с.29), довідка (а.с.30), запис акту про народження (а.с.31), рішення суду (а.с.32), свідоцтво про смерть (а.с.33), свідоцтво про право на спадщину (а.с.34), реєстраційне посвідчення (а.с.35), рішення суду (а.с.36-37), постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.38), повідомлення (а.с.39, 40, 41, 42), довідка (а.с.43,44,45), інформація (а.с.46), інформація (а.с.47-48), домова книга (а.с.49-60), технічний паспорт (а.с.61), характеристика будівель (а.с.62), план (а.с.63), експлікація (а.с.64), довідка-характеристика (а.с.65-66), план (а.с.67), інформація з Державного реєстру (а.с.68-69), висновок про оцінку майна (а.с.70), повідомлення (а.с.77), копія актового запису про смерть (а.с.94), повідомлення (а.с.106), заява (а.с.107), свідоцтво про смерть (а.с.107зворот), довідка (а.с.108), витяг (а.с.108зворот,109), паспорт (а.с.111), свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.111зворот), свідоцтво про право власності на житло (а.с.112), витяг (а.с.113,114), свідоцтво про право на спадщину (а.с.115), витяг (а.с.116).

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року «… суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про народження (том №1 а.с.16), свідоцтва про шлюб (а.с.15,19), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.20), свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.21), свідоцтво про народження (а.с.22), запис акту про народження (а.с.31), рішення суду (а.с.32), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що факт родинних стосунків між позивачками та померлими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Суд вважає належними доказами: свідоцтва про смерть (а.с.25,29), довідку (а.с.30), свідоцтво про смерть (а.с.33), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, факти смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , а відтак і факт відкриття спадщини після їх смерті.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про право на спадщину (а.с.34), реєстраційне посвідчення (а.с.35), рішення суду (а.с.36-37), технічний паспорт (а.с.61), характеристику будівель (а.с.62), план (а.с.63), експлікація (а.с.64), довідку-характеристику (а.с.65-66), план (а.с.67), так як ці доказ стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, належність Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарчими спорудами ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , та його склад.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про право на спадщину (а.с.28), постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.38), повідомлення (а.с.39, 40), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме: отримання позивачками спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , в частині спадкового майна у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 , а також місце відкриття спадщини, коло спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , відсутність заповітів чи спадкових договорів, звернення позивачки ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , та відмову останнього у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку з господарчими спорудами , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що визначає наявність спору про праву.

Суд вважає належними доказами:довідки (а.с.43,44,45), домову книгу (а.с.49-60), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що на день його смерті ОСОБА_6 , з ним проживав та був зареєстрований його рідний син ОСОБА_5 .

Суд вважає належним доказом повідомлення (а.с.41), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі.

Суд вважає належним доказом свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.111зворот), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування ОСОБА_4 з 07.04.1989 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_15 .

Суд вважає належним доказом актовий запис про смерть (а.с.94), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_4 .

Суд вважає належними доказами:заява (а.с.107), витяг (а.с.109), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , обсяг спадкового майна, прийняття спадщини після її смерті та отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_15 .

Суд вважає належним доказом звіт про оцінку майна (а.с.70), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме вартість спадкового майна, визначає ціну позову.

Суд вважає належним доказомповідомлення (а.с.125), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт смерті ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , коло спадкоємців після його смерті, прийняття спадщини після його смерті та отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_16 .

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази та показання свідка допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Позивач ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком є - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народженням (а.с.16), свідоцтвом про шлюб (а.с.15).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідною бабусею позивачки ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народженням (а.с.22), свідоцтвами про шлюб (а.с.19,21), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.20).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 та Ѕ частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_7 заповітів / спадкових договорів не складав та в нотаріальному порядку не посвідчував. Вказані обставини встановлені свідоцтвом про смерть (а.с.25), свідоцтвом про право на спадщину (а.с.28), поясненнями позивачок, викладеними у позові.

ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводився батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та доводився батьком ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що встановлено свідоцтвами (а.с.22, 25, 29, 33), рішення суду (а.с.32), записом акту про народження (а.с.31).

Позивачки, як спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулися у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н.М. із заявами про прийняття спадщини, та останнім були видані свідоцтва про право на спадщину - 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , однак у видачі свідоцтв про право на спадщину на Ѕ частку житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , було відмовлено, у зв`язку з відсутністю підтвердження, що спадкоємцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , був його син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_15 , а також у зв`язку із наявністю інформації стосовно іншого спадкоємця, який подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , що встановлено свідоцтвом (а.с.28), постановою (а.с.38), поясненнями позивачок, викладеними у позові.

Згідно листа Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за вих. 510/02-14 від 22.04.2019 року, згідно Книги реєстрації спадкових справ Сьомої Криворізької державної нотаріальної конториТягун Ефросинія Архипівна, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак разом з тим, згідно листа Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за вих. 136/01-16 від 28.02.2020 року, спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 , на зберіганні відсутня, а саме згідно акту приймання-передачі при заміні завідувача державної нотаріальної контори, спадкова справа № 161/1985 не передавалась на зберігання до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, що вбачається з постанови (а.с.38).

За життя ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві власності належала 1/2 частина житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2826 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 липня 1978 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3837, що встановлено рішенням суду (а.с.36-37).

ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя заповіт не складав. На день його смерті з ним проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_5 , що вбачається з довідки (а.с.43), домової книги (а.с.49-60), та встановлено рішенням суду (а.с.32). Крім того, він продовжував проживати в спадковому будинку та відкрито управляти нерухомим майном на протязі 15 років до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено поясненнями позивачок, викладеними у позові, не спростовано іншими доказами по справі.

Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою про прийняття спадщини зверталася ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що вбачається з повідомлення нотаріуса (а.с.39), актового запису про смерть (а.с.94). Разом з тим, згідно повідомлення нотаріуса (а.с.40), після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у передбачений ст. 549 ЦК УРСР (у ред. від 18.07.1963р.) строк ніхто не звертався.

Після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняв його син ОСОБА_7 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, тобто спадщину прийняв на підставі п.2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р.), що встановлено повідомленням нотаріуса (а.с.40).

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом її чоловікові - ОСОБА_15 , що вбачається зі свідоцтва (а.с.115). ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , після його смерті з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася його донька ОСОБА_16 , якій було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що встановлено повідомленням (а.с.147).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України (у редакції від 18.07.1963 року), ЦК України (у редакції 16.01.2003 року).

Відповідно до ст. 549 ЦК України (у редакції від 18.07.1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Згідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено розгляд справ про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; позивач не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно зіст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на день смерті батька проживав та був зареєстрований з ним за адресою: АДРЕСА_1 , та крім того, продовжував проживати в спадковому будинку та відкрито управляти нерухомим майном на протязі 15 років до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому згідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р.) маються підстави для визнання його таким, що прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме Ѕ частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є позивачки по справі, а саме: його донька ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 , які звернулися у передбачений ст. 1270 ЦК України строк, до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак останнім у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді Ѕ частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтвердження, що спадкоємцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , був його син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_15 , а також у зв`язку із наявністю інформації стосовно іншого спадкоємця, який подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , а саме: ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 , на зберіганні Сьомої Криворізької державної нотаріальної конторивідсутня,а тому неможливо пересвідчитись в тому, в який строк ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , звернулась до нотаріальної контори, чи було подано нею заяву про відмову від прийняття спадщини, чи можливо їй була видана постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, так як на протязі 20 років свідоцтво про право на спадщину їй не видавалось. Крім того, згідно листа Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за № 1040/01-16 від 05.09.2019 року зазначено, що в архівних матеріалах Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори станом на 05.09.2019 року не міститься даних щодо звернення будь-кого зі спадкоємців ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , спадкова справа після його смерті не заводилась.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прийняв його син ОСОБА_7 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в свою чергу прийняли спадщину шляхом подання заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким нотаріусом відмовлено у в оформленні права на спадщину, суд вважає, що позовні вимог позивачок щодо визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Відтак, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст.13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

При цьому суд також враховує, що згідно зі ст.15 ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, в той час як у судовому засіданні встановлено дійсність порушення прав позивачок, які підлягають захисту судом у спосіб, обраний ними.

На підставі ст.141 ЦПК України, з правонаступника відповідачки ОСОБА_16 на користь кожної з позивачок, належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі по 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1223, 1261, 1296 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 142, 200, 206, 223, 228, 258-260, 280, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за кожною окремо, право власності на Ѕ частину спадкового майна, що складається з 1/2 частини житлового будинку А-1, загальною площею 79,6 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., з господарчими побудовами: Б - літня кухня, В - сарай, Г - погріб, Е - вбиральня, Ж - вбиральня, І - водоколонка, ІІ - замощення, №1 - паркан, №2 - ворота , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.М. Прасолов