24.06.2022 Єдиний унікальний номер 205/8578/21
Провадження № 2-др/205/17/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Терещенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шахторіна Артема Сергійовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
13 червня 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута з винесенням судового рішення цивільна справа № 205/8578/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яким частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 11 225,55 грн., в іншій частині позовних вимог було відмовлено.
Надаючи до суду відзив представник відповідача ОСОБА_4 у ньому зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом вказаної справи складає 20 000 гривень у вигляді витрат на професійну правничу (правову) допомогу.
14 червня 2022 року представник відповідача ОСОБА_4 надав до суду клопотання про доручення доказів понесених судових витрат, в якому просить вирішити питання про розподіл судових витрат, які понесені на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 20 000 гривень, а також відповідачем були понесені судові витрати у вигляді витрат на відправку поштової кореспонденції позивачу на суму 58 гривень, що разом судові витрати складають на загальну суму 20 058 гривень.
Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та письмові пояснення щодо розподілу судових витрат по справі посилаючись на те, що оскільки частина позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено складає 82,5 %, а відповідно, розподіл судових витрат має відбуватись наступним чином 20 058 грн.*82,5/100 = 16 547,85 грн., у зв`язку з чим, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених судових витрат за надання правової допомоги 16 547,85 грн.
Представник позивача надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі та про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката з підстав, що витрачений час на складання процесуальних документів по справі є штучно завищеним та неспівмірним складності справи. Також вказала, що зовсім не зрозуміло скільки коштує година роботи представника відповідача та в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження оплати відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши подані клопотання та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 у зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22 листопада 2021 року надавав адвокат Шахторін А.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2890 від 11 лютого 2015 року).
Відповідно до положень п. 4.1 вказаного договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22 листопада 2021 року за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та в строки обумовлені у Додатковій угоді.
Згідно із додатковою угодою № 1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22 листопада 2021 року клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 20 000 гривень.
Відповідно до п. 2 вказаної додаткової угоди № 1 клієнт оплачує послуги за договором згідно графіку, а саме: аванс за юридичні послуги по договору у розмірі 4 000 гривень не пізніше 22 грудня 2021 року; часткову оплату гонорару по договору у розмірі 4 000 гривень не пізніше 22 січня 2022 року; часткову оплату гонорару по договору у розмірі 4 000 гривень не пізніше 22 лютого 2022 року; остаточну оплату гонорару по договору у розмірі 8 000 гривень не пізніше тридцяти днів після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору.
Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Отже, чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем ОСОБА_1 послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції у розмірі 12 000 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про перерахування коштів адвокату Шахторіну А.С. від ОСОБА_1 , та які ще має сплатити у розмірі 8 000 гривень, відповідно до фіксованого розміру гонорару у розмірі 20 000 гривень узгодженого сторонами в додатковій угоді № 1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22 листопада 2021 року.
Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).
Крім того, суд звертає увагу, що частина із наданих послуг не може бути віднесена саме до правничої допомоги.
Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до вимог ст. 19 вказаного Закону видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Отже, направлення позивачу відзиву на позовну заяву та клопотання про долучення доказів понесених судових витрат відповідачем не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу у розмірі по 29 гривень кожне на загальну суму у розмірі 58 гривень.
Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем ОСОБА_1 дійсно документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, але враховуючи заявлене клопотання представника позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та те, що у позивача на утриманні перебуває їх спільна з відповідачем дитина, суд дійшов висновку про їх зменшення до 12 000 гривень, та враховуючи часткове задоволення позову, вважає за потрібне стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 7 800 гривень (12 000*65/100), у зв`язку з чим, клопотання представника відповідача підлягає частковому задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 260, 261, 270, 352 ЦПК України, суд
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шахторіна Артема Сергійовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) документально підтверджені витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 7 800 грн.
Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Т.П. Терещенко