Дата документу 17.02.2022 Справа № 310/7137/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 310/7137/21

Провадження №22-ц/807/524/22

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Дашковської А.В. (суддя-доповідач),

суддів: Кримської О.М., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 56030 грн. 69 коп.

Позов обґрунтовано тим що ПАТ «Акцент-Банк» (правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк») на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.01.2018 року надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Пунктом 1.1.3.2.3 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Відповідач на підставі п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту.

Однак, відповідач не виконує зобов`язання по договору, не погашає заборгованість по кредиту, у зв`язку з чим станом на 10.04.2021 року має заборгованість 56030 грн. 69 коп., з яких: 42343 грн. 88 коп. - заборгованість за кредитом; 13686 грн. 81 коп. - заборгованість по відсоткам. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.01.2018 року у сумі 42343 грн. 88 коп. та понесені судові витрати у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 червня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку, що свідчить про ознайомлення з Умовами та Правилами і визнання позичальником подальшого обов`язку знайомитися із змінами до них, викладеними на сайті Банку.

Посилаючись на положення ст. 641,642 ЦК України скаржник зазначав, що відповідач який користувався кредитом та вносив кошти на сплату періодичних платежів підтвердив свою повну та безумовну згоду на прийняття умов кредитного договору, що є договором оферти.

На підтвердження погодження із відповідачем умов кредитування скаржник посилався на підписання ОСОБА_1 паспорту продукту після пере випуску картки, копія якого долучена до апеляційної скарги.

25 січня 2022 року представником відповідача адвокатом Дігтяренко В.С. було подано відзив на апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк», за змістом якого представник просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем не було подано наявні в нього письмові докази банківську виписку та паспорт споживчого кредиту у строк визначений ст. 83 ЦПК України, та не доведено неможливість їх подання до суду з об`єктивних причин, у зв`язку з чим такі документи не мають бути прийняті як докази у справі. Відповідач погоджується з оцінкою суду першої інстанції, щодо того що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт надання кредиту відповідача у заявленому позивачем розмірі, зарахування кредитних коштів та користування ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових правовідносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з безпідставності позовних вимог про стягнення відсотків, оскільки у анкеті-заяві підписаній сторонами відсутні відомості про оформлення відповідачем кредиту, розмір кредитного ліміту, відсоткової ставки за користуванням кредиту чи інші узгоджені між сторонами платежі. Заява-анкета, витяг з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку, розміщених на сайті банку та копії долучені до позову, не можуть вважатися складовою частиною спірного договору.

Відмовляючи у стягненні тіла кредиту, суд першої інстанції вказав, що позивач жодними даними на підтвердив розмір кредитного ліміту встановленого відповідачу, дату видачі кредитної картки та строк її дії. Із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що за час користування кредитною карткою відповідачем внесено 163 887,96 грн. в рахунок її поповнення. За відсутності доказів щодо розміру кредитного ліміту виписок із особового рахунку та інших належних доказів, суд позбавлений можливості перевірити розрахунки позивача щодо наявності заборгованості за тілом кредиту і вважає позовні вимоги недоведеними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження вимог щодо стягнення із відповідача заборгованості за користування кредитом позивач АТ «Альфо-Банк» долучило до позовної заяви: копію Анкети - заяви ОСОБА_1 від 17.01.2018 року розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 10.04.2021 року; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк»; витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» .

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, містить анкетні дані відповідача, інформацію про його працевлаштування. Заява датована 17.01.2018 року, підписана відповідачем та уповноваженою особою банку.

Вказана заява-анкета не містить жодних відомостей про вид послуг за картою, а також не містить інформації про встановлення кредитного ліміту на карту у певній сумі. В заяві не визначені умови кредитування, не вказано про розмір кредиту і така заява не підтверджує факт видачі такого кредиту відповідачу.

АТ «Альфа-Банк», посилаючись у позові на те, що 17.01.2018 року відповідачу видано кредит за договором № б/н , вказаний договір до матеріалів справи не долучає.

Відповідно до розрахунку заборгованості у формі таблиці, в якому позивач вказує на існування залишку поточної заборгованості та зазначає відсоткову ставку, нараховані проценти, суми погашення, тощо, вбачається, що він складений за договором №SAMABWFC8 від 17.01.2018 року, укладеним між позивачем та відповідачем.

Як правильно встановив суд першої інстанції, до позову укладений договір між позивачем та відповідачем від 17.01.2018 року б/н або договір з № SAMABWFC8 не долучені.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд був зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.

Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Установлено, що на підтвердження укладання між сторонами кредитного договору б/н від 17.01.2018 року на умовах, обумовлених у позові, а також отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, АТ «А-Банк» долучило розрахунок заборгованості за договором SAMABWFC8 від 17/01/2018, копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг в А-Банку, що не містить: інформації про намір відповідача укладати кредитний договір, розміру кредитних коштів, що передаються банком в користування позичальнику, чи інших істотних умов кредитного договору, в тому числі розміру відсоткової ставки її тип, умови щодо стягнення пені чи неустойки, періодичність платежів, строк кредитування.

Копії витягів із правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та витяг із Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» долучений позивачем до позовної заяви не містить підпису відповідача ОСОБА_1 .

З матеріалів справи, наданих розрахунків, анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 користувався банківськими послугами в АТ «Акцент-Банк» використовував кошти наявні на рахунку та вносив відповідні платежі на поповнення рахунку, проте належних доказів про укладення саме кредитного договору між сторонами саме 17.01.2018 року із погодженням умов та правил надання кредитних коштів позивачем надано не було.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До апеляційної скарги позивачем АТ «Акцент-Банк» було долучено виписку по картковому рахунку НОМЕР_1 від 17.01.2018 року по 16.11.2021 року та копію паспорту споживчого кредиту «кредитна картка» від 06.07.2018 року.

Колегія суддів не приймає долучені позивачем АТ «Альфа-Банк» матеріали в якості доказу при апеляційному перегляді судового рішення в цій справі, з підстав не доведення позивачем неможливості подання таких матеріалів до суду першої інстанції з незалежних від нього причин. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги такі матеріали постійно перебували у розпорядженні АТ «Альфа-Банк», що є банківською установою і позивачем не наведено жодних об`єктивних перешкод у поданні таких доказів до суду першої інстанції у строк визначений процесуальним законом.

Колегія суддів в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем враховує, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» зазначало, що повне та безумовне прийняття відповідачем умов кредитного договору розміщених на офіційному сайті Банку, який в свою чергу був договором оферти, що підтверджується зокрема користуванням відповідачем картою та сплатою платежів на погашення заборгованості.

Згідно з ч. 1,2 ст. 641 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи примірника кредитного договору від 17.01.2018 року б/н чи договору № SAMABWFC8, укладеного між сторонами, що містив би погоджені між його учасниками істотні умови передбачені законом для договорів кредиту та у зв`язку з ненаданням позивачем даних щодо розміру встановленого кредитного ліміту, строку дії виданої відповідачу картки чи строку кредитування, а також приймаючи до уваги факт внесення відповідачем в рахунок поповнення картки коштів на загальну суму 163887,96 грн., колегія судді приходить до висновку, що АТ «А-Банк» не довело належними та допустимими доказами укладення, шляхом акцептування оферти, між позивачем і відповідачем саме договору кредиту на вказаних позивачем умовах.

Посилання банку на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, заява на приєднання до правил надання банківських послуг, умови кредитування - є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутністю самого договору, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 17.01.2018року, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2021 року, в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова