Дата документу 15.06.2022 Справа № 335/3914/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 335/3914/21 Головуючий у 1-й інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження №22-ц/807/914/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіоналного управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) на неправомірні рішення державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Іващенко Юлії Юріївни в межах виконавчого провадження №67593319, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2021 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла скарга ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіоналного управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) на неправомірні рішення державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Іващенко Юлії Юріївни в межах виконавчого провадження №67593319.

Скаргу мотивовано тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року у справі № 335/3914/21 задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 серпня 2014 року у розмірі 21844,70 грн, яка складається з: 20423,55 грн заборгованість за тілом кредиту, 1424,15 грн заборгованість за відсотками користування кредитом, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 , розстрочено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 в цивільній справі № 335/3914/21 строком на 12 місяців з моменту набрання даною ухвалою законної сили шляхом сплати по 1 750,00 грн щомісячно, а в останній місяць - 2 594,70 грн.

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 було отримано постанову, прийняту державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Заопріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)І ващенко Ю.Ю. від 19 листопада 2021 року ВП № 67593319 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконачого листа № 335/3914/21 від 03 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 серпня 2014 року у розмірі 21844,70 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн.

Із додатку «Дія» боржник дізнався, що державним виконавцем, крім постанови про відкриття виконавчого провадження, також було винесено такі постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року, про стягнення

виконавчого збору від 19 листопада 2021 року, про арешт майна боржника від 22 листопада 2021 року , про арешт коштів боржника від 22 листопада 2021 року.

Зазначає, що оскільки ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2021 року за його заявою було розстрочено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року строком на 12 місяців, тому вважає, що примусовому стягненню підлягала лише заборгованість, яка не була сплачена відповідно до графіку платежів, затвердженого ухвалою суду про розстрочення виконання рішення.

Станом на дату відкриття виконавчого провадження загальна сума

заборгованості, із врахуванням розстрочених сум, становила 7000,00 грн, а саме за платежами з липня 2021 року по жовтень 2021 року. При цьому, строк сплати інших платежів розміром 14 844,70 грн на момент винесення оскаржуваної постанови не настав. Тобто, на момент відкриття виконавчого провадження примусовому стягненню підлягала лише прострочена заборгованість розміром 7000,00 грн. Враховуючи, що на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, ухвала про розстрочення виконання судового рішення вже існувала, виконавець міг відкрити виконавче провадження лише у частині, за якою сплинув строк сплати.

Таким чином, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не було враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що свідчить про необґрунтованість постанови про відкриття виконавчого провадження на всю суму, стягнуту за рішенням суду. Тому, постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена всупереч вимогам чинного законодавства України і є протиправною, підлягають скасуванню також і постанови державного виконавця від 19 листопада 2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору. Також є похідними та підлягають скасуванню постанови від 22 листопада 2021 про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

Крім того, боржник з метою добровільного виконання рішення суду направив до стягувана запит про надання реквізитів для здійснення перерахування стягнутих за рішенням суду коштів, на який 22 листопада 2021 року отримав відповідь із зазначенням необхідних реквізитів. 01 грудня 2021 ним було здійснено перерахування стягнутих за рішенням суду коштів, з урахуванням ухвали про розстрочення, розміром 8 750 грн, у тому числі і платіж за листопад.

Також посилався на те, що накладання арешту на його рахунки та грошові кошти, що знаходяться на них, у тому числі і рахунки фізичної особи-підприємця, унеможливлює здійснення ним підприємницької діяльності, що ускладнює добровільне виконання рішення суду.

Просив суд визнати неправомірними рішення державного виконавця, скасувати постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року, про стягнення виконавчого збору від 19 листопада 2021 року, про арешт майна боржника від 22 листопада 2021 року , про арешт коштів боржника від 22 листопада 2021 року в межах виконавчого провадження № 67593319.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Іващенко Юлії Юріївни про арешт майна боржника від 22 листопада 2021 року та про арешт коштів боржника від 22 листопада 2021 року в межах виконавчого провадження №67593319.

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року в частині відмовлених вимог скарги і прийняти в цій частині нове судове рішення, яким скасувати постанови прийняті 19 листопада 2021 року державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Іващенко Ю.Ю. у ВП № 68593319 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, судові витрати покласти на Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на момент відкриття виконавчого провадження примусовому стягненню підлягала лише прострочена заборгованість розміром 7000,00 грн, оскільки на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ухвала про розстрочення виконання судового рішення вже існувала, а тому виконавець міг відкрити виконавче провадження лише у частині, за якою сплинув строк сплати. Зазначає, що 01 грудня 2021 року ним було здійснено перерахування стягнутих за рішенням суду коштів, з урахуванням ухвали про розстрочення у сумі 8750 грн, у тому числі і платіж за листопад місяці. Також, ним було здійснено перерахування стягнутих за рішенням суду коштів з урахуванням ухвали про розстрочення у сумі 1750 грн за грудень 2021 року, за реквізитами наданими АТ КБ «ПриватБанк».

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, в тому й числі ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вроучення поштового відправлення судової повістки ( т. 2 а.с., 34-35) до апеляційного суду не з`явилися. ОСОБА_1 направив на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи за його відсутності (т.2 а.с.41-42).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("AlimentariaSandersS.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки, учасники справи були належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явились, поважність причини неявки учасників справи не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, при цьому надав заяву про розгляд справи за його відсутності та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні скарги, яка є предметом апеляційного оскарження, суд першої інстанції зазначив, що дії державного виконавця Іващенко Ю.Ю. повністю відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження" так як вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця, а тому підстав для задоволення скарги немає.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року задоволено позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»), (який є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 серпня 2014 року, внаслідок чого стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 серпня 2014 у розмірі 21844,70 грн, а також судові витрати зі сплати судового збор у розміром 2270 грн (т.1 а.с. 96-97).

07 липня 2021 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся представник АТ КБ «Приватбанк» про видачу копії рішення суду та виконавчого листа у справі № 335/3914/21 (т.1 а.с. 120).

15 липня 2021 року на адресу АТ КБ «Приватбанк» Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було направлено копію рішення суду від 07 червня 2021 року та виконавчий лист від 07 червня 2021 року у справі № 335/335/3914/21 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т.1 а.с. 123).

Вказані копію рішення суду та виконавчий лист отримав особисто представник АТ КБ «Приватбанк» Щербак А.В. 03 серпня 2021 року, що підтверджується відповідною відміткою на заяві про направлення зазначених документів Банку (т.1 а.с.120).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 , розстрочено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року у цивільній справі № 335/3914/21 строком на 12 місяців з моменту набрання даною ухвалою законної сили шляхом сплати по 1750 грн щомісячно, а в останній місяць - 2 594,70 грн (т.1 а.с. 113-114).

18 листопада 2021 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) надійшла заява АТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадження. До вказаної заяви стягувачем було додано виконавчий лист №335/3914/21, виданий 03 серпня 2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 серпня 2014 у розмірі 21844,70 грн, а також судових витрат зі сплати судового збору розміром 2270 грн та копію довіреності на представника (т.1 а.с.173-178).

19 листопада 2021 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Іващенко Ю.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67593319 за виконавчим листом № 335/3914/21 виданого 03 серпня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 серпня 2014 року у розмірі 21844,70 грн, судового збору у розмірі 2270 грн (т.1 а.с. 131).

Цього ж дня 19 листопада 2021 року за № 6303/3 постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року була направлена державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 та АТ КБ « ПриватБанк» ( т. 1 а.с. 17).

Як випливає з копії постанови державного виконавця від 19 листопада 2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, державний виконавець включив до таких витрат: 48,72 грн - винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документу); 28,72 грн - винесення постанови про стягнення виконавчого збору; 28,72 грн - винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження; 69,00 грн-плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; 47,72 грн -винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (т.1 а.с. 130).

19 листопада 2021 державним виконавцем Іващенко Ю.Ю. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 67593319 розміром 2411,47 грн, що становить 10% від суми, що підлягає примусовому стягненню (т.1 а.с. 132).

19 листопада 2021 року державним виконавцем Іващенко Ю.Ю. винесно постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано документ «Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій» від 19 листопада 2021, що видав ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 335/3914/21 виданий 03 серпня 2021 року Орджонікілдевським районним судом м. Запоріжжя (т.1 а.с.128).

22 листопада 2021 року державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) Іващенко Ю.Ю. винесено постанову ВП № 67593319 про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди державного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 26749.00 грн (т.1 а.с. 133).

22 листопада 2021 року державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Іващенко Ю.Ю. винесено постанову ВП № 67593319 про арешт майна боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди державного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 26749.00 грн (т.1 а.с. 134).

22 листопада 2021 року боржник звернувся до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою, до якої долучив копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 про розстрочення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 в цивільній справі №335/3914/21 (т.1 а.с.211).

Цього ж дня державним виконавцем було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі. Так, відповідно до змісту вказаної постанови, внесено виправлення до документу «Постанова про стягнення виконавчого збору» в частині стягнення суми виконавчого збору, а саме стягнуто виконавчий збір у розмірі 10% від суми заборгованості, за якою сплив строк стати (т.1 .а.с.209).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом, про що зазначено у частині другій статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Статтею 10 Закону № 1404-VIII також встановлені заходи примусового виконання рішення, які мають різний характер та встановлений порядок проведення, оформлення та вчинення виконавчих дій, зокрема, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на правівласності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня

надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого-провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесеннядо неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що постановою 19 листопада 2021 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Іващенко Ю.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67593319 за виконавчим листом № 335/3914/21 виданого 03 серпня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 серпня 2014 року у розмірі 21844,70 грн, судового збору у розмірі 2270 грн (т.1 а.с. 131). Цього ж дня 19 листопада 2021 року за № 6303/3 постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року була направлена державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

На час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року у державного виконавця Іващенко Ю.Ю. не було ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року у справі № 335/3914/21 про розстрочення виконання судового рішення від 07 червня 2021 року. Зазначена ухвала була надана державному виконавцю Паустовським С.В. лише 22 листопада 2021 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується заявником.

Тобто, зазначена ухвала була надана державному виконавцю Іващенко Ю.Ю. вже після відкриття виконавчого провадження та застосування до боржника норм примусового характеру.

При цьому, з копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 почав виконувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року про розстрочення виконання судового рішення від 07 червня 2021 року лише 01 грудня 2021 року здійснивши перерахування на користь АТ КБ « ПриватБанк» у сумі 8750 грн, що підтверджується квитанцією від 01 грудня 2021 року (т.1 а.с.159).

З матеріалів справи також вбачається, що стягувач до заяви про відкриття виконавчого провадження не долучав копії ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року про розстрочення виконання рішення суду, а тому 19 листопада 2021 року державним виконавцем, за наявними в його розпорядженні документами, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, що відповідає вимогам ст. 26 Закону України « Про виконавче провадження».

При цьому, у ч. 2 ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» відсутній такий обов`язок державного виконавця, як самостійна перевірка наявності тих чи інших ухвал суду щодо боржника, а ч. 5 ст. 26 Закону зобов`язує державного виконавця вирішити питання про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

В цей же час, відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Не зазначення стягувачем в заяві про відкриття виконавчого провадження відомостей про розстрочення виконання судового рішення та не надання копії відповідної ухвали не може бути підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів зауважує, що боржник знав про наявність відносно нього судового рішення, звертався до суду із заявою про розстрочення його виконання, самостійно рішення суду тривалий час не виконував, а тому міг передбачити, що зазначене рішення буде звернуто до примусового виконання.

Правильно встановивши обставини справи, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що державний виконавець при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року у виконавчому провадженні № 67593329 діяв в межах своїх повноважень, відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадженя», а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні вимог в цій частині скарги.

Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року у виконавчому провадженні № 67593329 винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а отже всі інші постанови, які були прийняття в межах виконавчого провадження, а саме від 19 листопада 2021 року, від 22 листопада 2021 року були винесені державним виконавцем Іващенко Ю.Ю. відповідно до положень статей 1, 18, 26, ч. 2 ст. 42, статтей 56, 63, 68, 69, 70 Закону № 1404-VIII.

Оскільки постанови від 22 листопада 2021 року про арешт майна та коштів боржника у виконавчому провадженні № 67593319 були скасовані судом першої інстанції, проте в цій частині судове рішення не оскаржується, тому не є предметом перегляду щодо законності та обгрунтованості в суді апеляційної істанції .

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що державним виконавцем Іващенко Ю.Ю. було незаконно відкрито виконавче провадження № 67593319 з виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 серпня 2014 року не заслуговують на увагу, оскільки саростовуються вищезазначеними обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними тим аргументам, які були викладені в скарзі до суду першої інстанції, вони перевірялися судом першої інстанції, яким суд надав правильну правову оцінку, обгрунтовано виклавши її в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення , з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої істанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вмотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої істанції. Оскаржуване судове рішення містить висновки щодо сукупності доказів, оцінки цих доказів, визначення правовідносин, що виникли між сторонами, та застосування норм матеріального і процесуального права, вони відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Європейський суд з прав людини далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, немає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 23 червня 2022 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.