Дата документу 29.11.2022
Справа № 334/6097/18
Провадження № 2/334/89/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Мацухової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Приватний нотаріус Журавльов Дмитро Володимирович про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Державної іпотечної установи звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3150-067К від 14.06.2007 року, яка складає 403 386,81 грн., з яких 206141,61 грн. сума основного боргу, 30672,26 грн. інфляційні витрати, 48278,02 грн. пеня, 118294,92 грн. прострочені відсотки за користування кредитом.

Позов мотивований тим, що відповідачі не виконують зобов`язань за кредитним договором, що призвело до порушення прав позивача. Відповідачами порушено умови договору внаслідок чого утворилась заборгованість, тому позивач змушений звернутись із позовом до суду. Посилаючись на викладені обставини просили заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

До початку розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідачів 540307,24 грн., додавши, що згідно оновленого розрахунку заборгованості сума по відсоткам за користування кредитом збільшилася до 151196,38 грн., а також інфляційні витрати до 76871,46 грн.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилаючись на те, що між ним та ВАТ "Банк "Фінанси та кредит" був укладений кредитний договір № 3150-067К від 14.06.2007. 14.06.2008 року він отримав від банку кредитні кошти і з того моменту, щомісячно, у встановлений термін здійснював погашення заборгованості по кредитних ресурсах, згідно до умов укладеного кредиту. 17 вересня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України в АТ "банк "Фінанси та кредит" було затверджено тимчасову адміністрацію. З 18 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит". У зв`язку з чим він звернувся до Південної регіональної філії АТ "Банк "Фінанси та кредит", в якій йому було повідомлено про нові рахунки для сплати коштів та погашення кредиту та відсотків за ним. З моменту зміни рахунків він продовжував сплачувати кошти повернення кредиту на новий рахунок. З того часу по сьогоднішній день він не отримував повідомлення ні від банку, ні від позивача.

Крім того, відповідач наголошував, що позивачем надані суду не оригінали документів, а лише їх копії. Посилання позивача на те, що ним було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги, відповідач вважає неспроможні, оскільки поштові повідомлення він не отримував.

Також, відповідач доводив, що співробітниками банку йому було повідомлено про те, що Господарським судом м. Києва було затверджено Мирову угоду між АТ "Банк "Фінанси та кредит" та Державною Іпотечною установою, згідно до якої сторони погодили, що до моменту формування ліквідаційної маси та передачі усіх прав, сплата заборгованості за кредитними договорами, що відступалися за Договором відступлення прав вимоги може сплачуватися і на рахунки АТ "Банк "Фінанси та кредит", оскільки сторони домовились здійснювати звіряння платежів та вести реєстр обліку заборгованості, що він робив, тобто сплачував на рахунки АТ "Банк "Фінанси та кредит" грошові кошти в рахунок погашення кредиту.

Від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, він просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням збільшених позовних вимог у повному обсязі.

Також зазначає, що позивач листом від 12.10.2015 року за вих. № 7057/11/2 повідомив відповідача 1 про факт набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором, Іпотечним договором та Договором поруки. У вказаному листі вказано рахунки позивача, як нового кредитора, на які відповідач 1 повинен здійснювати всі платежі в погашення заборгованості за Кредитним договором. Відповідач отримав вказаний лист, що підтверджується повідомленням про вручення, реєстром згрупованих поштових відправлень, поданих 15.10.2015 та фіскальним чеком.

Крім того, представник позивача посилається на мирову угоду, укладену між банком та позивачем і затверджену ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2016 року у справі № 910/21864/15. Проте, вважає, що дане посилання відповідача є безпідставним, оскільки відносини між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та позивачем жодним чином не впливають на права та обов`язки ОСОБА_1 , зокрема, на обов`язок сплачувати платежі на рахунок нового кредитора. Вказаною Мировою угодою лише підтверджено правомірність факту набуття позивачем права вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит". Крім того, ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" не є уповноваженою особою Державної іпотечної установи, в контексті статті 527 ЦК України. Твердження відповідача про відсутність на момент звернення позивача з позовом прострочення щомісячних платежів та про те, що не є порушення умов кредитного договору та підставою для задоволення позовних вимог той факт, що ОСОБА_1 сплачував грошові кошти за кредитним договором на рахунок первісного кредитора ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року суд, за клопотанням відповідача залучив до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Приватний нотаріус Журавльов Дмитро Володимирович у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача.

Представник Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Приватний нотаріус Журавльов Дмитро Володимирович у судове засідання не з`явилися, витребувані судом докази суду не надали.

Сторони у судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

14.06.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит»» та ОСОБА_1 був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 3150-067К за умовами якого Банк надав Відповідачу-1 у кредит грошові кошти в розмірі 155 000,00 грн. (Сто п`ятдесят п`ять тисяч гривень), зі строком повернення до 14.06.2019 року, з оплатою процентної ставки 20,0 % процентів річних.

Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 14 червня 2019 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Позичальник зобов`язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного платежу відповідно до додатку №1 вказаного кредитного договору. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами.

Відповідно до п. 4.3. Позичальник сплачує проценти щомісяця у строк до 10 числа кожного місяця, у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого встановлений п. 3.2. цього договору. У зазначений термін сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок процентів № 0001.

Банк та відповідач 1 підписали графік зниження розміру заборгованості, який є Додатком № 1 до кредитного договору (пункт 7.8. Кредитного договору).

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 14.06.2007 року, заявою позичальника від 14.06.2007 року.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 14.06.2007 року, між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит»» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 3150-067П.

Крім того, виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором забезпечується іпотекою, відповідно до іпотечного договору, укладеного 14 червня 2007 року та нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Журавльовим Д.В., ОСОБА_1 , як Іпотекодавець передає Банку, як Іпотекодержателю наступне нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 1144 кв.м.

11 лютого 2015 року між ДЕРЖАВНОЮ ІПОТЕЧНОЮ УСТАНОВОЮ та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги № 17/4-В згідно якого Банк передав Позивачу всі права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії від 14.06.2007 № 3150-067К.

Відповідно до п. 1.2. Договору відступлення первісний кредитор (Банк) відступає, а новий кредитор (Позивач) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаними в додатках до цього договору (далі - Права вимоги).

Пунктом 2.1. Договору відступлення встановлено, що пункт 1.2. цього договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин, визначених п.п. 2.1.1. Договору, та однієї з обставин, визначеної п.п. 2.1.2. цього Договору або 2.1.3. цього договору або 2.1.4 цього договору.

17.09.2015 року постановою Правління Національного банку України № 612 Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до банку. Вказана інформація була розміщена 17.09.2015 року на офіційному сайті Національного банку України за посиланням - https://bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=21722548.

Таким чином, згідно із п. 2.1. Договору відступлення, вказана вище обставина призвела до набрання 17 вересня 2015 року чинності Договору відступлення в частині відступлення банком та набуття позивачем всіх прав вимоги за кредитним договором, договором поруки та Іпотечним договором.

Позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено листа від 12.10.2015 року № 7057/11/2, згідно якого ОСОБА_1 повідомлено про факт набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором, Іпотечним договором та договором поруки.

Відповідач в своєму позові зазначає, що поштові повідомлення про відступлення прав вимоги від позивача він не отримував, крім того, він зареєстрований та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 про що було відомо позивачу.

Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 25.08.1992 року.

Представник позивача в своїх поясненнях зазначає, що позивач листом від 12.10.2015 року за вих. № 7057/11/2 повідомив відповідача ОСОБА_1 про факт набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором, Іпотечним договором та Договором поруки. У вказаному листі вказано рахунки позивача, як нового кредитора, на які відповідач 1 повинен здійснювати всі платежі в погашення заборгованості за Кредитним договором. Відповідач отримав вказаний лист, що підтверджується повідомленням про вручення, реєстром згрупованих поштових відправлень, поданих 15.10.2015 року та фіскальним чеком.

Судом твердження представника позивача не береться до уваги, оскільки суду не надано доказів саме отримання чи не отримання відповідачем поштового відправлення. Реєстр згрупованих поштових відправлень, поданих 15.10.2015 списком та фіскальний чек підтверджує лише направлення вказаного листа відповідачу.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позивач набув всі права за кредитним договором, договором поруки та Іпотечним договором, що належали первісному кредиторові, зокрема й право на нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Листом від 18.04.2019 року № 083-1-1-036-1951/19 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю.П. надала довідку про залишки заборгованості по іпотечним кредитам станом на 01.04.2019 року. Так, згідно із п. 504 додатку 2 до вказаного листа, залишок основних зобов`язань позичальника за кредитним договором станом на 01.04.2019 року становить 1 337307,66 грн.

Позивач стверджує, що на даний час позичальником порушено умови п.п. 3.2., 4.3 кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та процентів за користування кредитом.

Згідно Ухвали Господарського суду м. Києві від 20.01.2016 року по справі № 910/21864/15, затверджено Мирову угоду між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та Державною іпотечною установою, згідно якої сторони погодили, що до моменту формування ліквідаційної маси та передачі усіх прав, сплата заборгованості за кредитними договорами, що відступалися за Договором відступлення права вимоги може сплачуватися і на рахунки АТ " Банк "Фінанси та кредит", оскільки сторони домовилися здійснювати звіряння платежів та вести реєстр обліку заборгованості.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено у статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо.

Частиною першою статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Приписами статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 3150-067К від 14 червня 2007 року, укладеним між кредитором та боржником, відповідно до якого боржникові наданий кредит у розмірі 155 000,00 гривень 00 копійок зі сплатою 20,0 % річних.

Пунктом 2.1. Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Таким чином, відповідач-1 та відповідач-2 несуть солідарну відповідальність перед позивачем за невиконання відповідачем-1 умов кредитного договору.

Пунктом 3.4 Кредитного договору встановлено, що банк має право вимагати дострокового повернення Кредитних ресурсів, оплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов договору, зокрема у випадку якщо Позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів і комісійної винагороди відповідно до пунктів 3.2, 4.3., 4.4., 4.7, 4.8.

Відповідно до статей 611, 615 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач в своєму відзиві зазначає, що він звернувся до АТ "Банк "Фінанси та кредит", в якій йому було повідомлено про нові рахунки для сплати коштів та погашення кредиту та відсотків за ним. З моменту зміни рахунків він продовжував сплачувати кошти повернення кредиту на новий рахунок, на підтвердження зазначеного суду надано копій квитанцій про повернення суми заборгованості з лютого 2015 року по вересень 2019 року, сплативши загальну суму 396045,34 грн. На підтвердження зазначеного суду надані копії квитанцій про здійснення оплати за спірним кредитним договором.

З моменту зміни рахунків відповідач продовжував належно та в установлені строки сплачувати кошти на нові рахунки АТ «Банк фінанси та кредит».

Вказане підтверджується виписками по особовим рахункам, які містяться на електронному носії, який досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

Також з матеріалів справи вбачається, що повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором направлялось ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проте доказів отримання відповідачем поштового відправлення суду не надано. Реєстр поштових відправлень, поданих 15.10.2015 списком та фіскальний чек підтверджує лише направлення вказаного листа відповідачу.

Таким чином, суд вважає що позивачем не доведений факт належного повідомлення відповідачів про зміну кредитора, що позбавило ОСОБА_1 можливості сплачувати щомісячний платіж на рахунки Державної іпотечної установи.

З огляду на досліджені докази та встановлені факти, суд вважає, що на момент звернення позивача з позовом було відсутнє прострочення сплати щомісячних платежів та умов кредитного договору з боку відповідача, відповідно й відсутні підстави для їх стягнення.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Приватний нотаріус Журавльов Дмитро Володимирович про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю.Козлова