ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4695/22 Справа № 209/5166/21 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. На обґрунтування позову зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком, який проживає окремо від їх сім`ї з 2006 року. За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2006 року з нього були стягнуті аліменти на його утримання на користь його матері ОСОБА_3 , в розмірі ј частини заробітної плати, (доходу), щомісячно, до його повноліття. Аліменти він сплачував нерегулярно, притягався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, але до його повноліття заборгованість була сплачена. 14 листопада 2021 року йому виповнилось 18 років, виконавче провадження про стягнення аліментів на його утримання до повноліття закінчено. На теперішній час він також потребує матеріальної допомоги батька, так як продовжує навчання, з 01 вересня 2019 року він є студентом 3 курсу Придніпровського державного металургійного коледжу, денної форми навчання. Навчається за рахунок державного бюджету. Термін закінчення навчання 30 червня 2023 року. На час навчання він не може працювати та забезпечувати себе самостійно. Стипендії він не отримує, інших джерел доходу не має. Крім щоденних побутових витрат, витрат на їжу, одежу, транспорт, також необхідні кошти на придбання спеціальної літератури, оновлення комп`ютерних навчальних програм, тощо. Курс лікування у стоматолога, який він зараз проходить, вимагає додаткових витрат, як і заняття в спортивній секції, де він має намір займатися. Його матір, ОСОБА_4 , надає йому допомогу, але вона не може одна забезпечити його потреби, батько повинен та має змогу надавати йому допомогу на час навчання. Відповідач ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Він є працездатним, має офіційне місце роботи та регулярні доходи, але назва підприємства і розмір отримуваної ним заробітної плати йому невідомі. По іншим виконавчим листам стягнень з відповідача немає. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовною заявою до закінчення навчання, але до виповнення 23-х років. Стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 користь 1500 гривень, які він сплатив при наданні юридичної допомоги при зверненні до суду (а.с.1-4).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 02.12.2021 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.67-69 ).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині визначення розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.12.2021 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.88-91).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів, апеляційний суд перевіряє його законність та обґрунтованість саме в цих межах.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

Згідно змісту позову за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2006 року з нього були стягнуті аліменти на його утримання на користь його матері ОСОБА_3 , в розмірі ј частини заробітної плати (доходу), щомісячно, до його повноліття.

Згідно довідки ТОВ «Абонент ХХІ» про склад сім`ї від 26.11.2021 року № 001149478, позивач та його мати ОСОБА_5 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

14 листопада 2021 року позивачу виповнилось 18 років.

Згідно довідки Придніпровського державного металургійного коледжу вих. № 80 від 08.11.2021 року ОСОБА_1 є студентом 3 курсу Придніпровського державного металургійного коледжу, денної форми навчання. Навчається за рахунок державного бюджету. Термін закінчення навчання 30 червня 2023 року (а.с.9).

Згідно копії довідки Придніпровського державного металургійного коледжу від 29.03.2021 року № 45 ОСОБА_1 стипендію не отримує.

Згідно копії довідки Придніпровського державного металургійного коледжу від 29.03.2021 року № 97 ОСОБА_1 пільг не отримує, у зв`язку з тим, що документів щодо підтвердження статусу дитини учасника бойових дій до коледжу не було надано.

Згідно змісту позову, на час навчання позивач не може працювати та забезпечувати себе самостійно, стипендії він не отримує, інших джерел доходу не має, несе щоденні побутові витрати. Його матір, ОСОБА_4 , надає йому допомогу, але не може одна забезпечити його потреби.

Згідно копії посвідчення Серія НОМЕР_3 , відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с.25).

Згідно копії свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.26).

Згідно копії пенсійного посвідчення, та довідки про доходи Кам`янського об`єднаного управління ПФУ в Дніпропетровській області, мати відповідача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 є пенсіонером та отримує пенсію за віком (а.с.27, 32).

Згідно свідоцтва про смерть, батько відповідача - ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.28).

Згідно копії довідок про доходи Філії «Вільногірського гірничого металургійного комбінату» № 58, № 57, з відповідача ОСОБА_2 , який працює водієм транспортних засобів, утримувались аліменти на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с.30, 31).

Згідно медичної довідки № 74 , відповідач ОСОБА_2 має хронічні захворювання та перебуваю на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом: «Розповсюджений остеохондроз хребта, спонділоартроз, сколіоз поперекового відділу хребта. Протрузії міжхребетних дисків. Хронічний панкреатит» (а.с.33).

Враховуючи обставини справи та докази наявні в матеріалах справи на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_2 має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина.

Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду, з`ясовуючи наведені обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», колегія суддів, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, дійшла висновку про те, що, повнолітній син потребує матеріальної допомоги, та враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, вік, стан здоров`я, матеріальне становище сина та платника аліментів, розмір аліментів на утримання повнолітньої сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який навчається та потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, які підлягають стягненню на його користь у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісяця, до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, є обґрунтованим, оскільки такий розмір аліментів визначений з урахуванням вимог сімейного законодавства та відповідає інтересам сина ОСОБА_10 , є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного його розвитку та достойного рівня його матеріального забезпечення та відповідають реаліям сьогодення.

Колегія суддів зазначає, що суд 1 інстанції вирішуючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, врахував наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини на яку стягуються аліменти за виконавчим листом, а також стан здоров`я відповідача.

Доводи апеляційної скарги про перебування на утриманні ОСОБА_2 непрацездатної матері, колегія суддів оцінює критично, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цих обставин, як і не надано доказів, що остання потребує утримання саме від відповідача по справі, наявності чи відсутності інших осіб, які мають можливість надавати таку допомогу. Утримання відповідачем своєї матері є добровільним, при цьому, матір відповідача отримує пенсію. Крім того, необхідність надання допомоги непрацездатним батькам не виключає обов`язку відповідача надавати утримання своїм дітям.

Також посилання апелянта на те, що на його утриманні перебуває цивільна дружина та падчерка, колегія суддів не приймає, оскільки відсутні докази на підтвердження зазначених витрат та наявність обов`язку їх утримання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у разі істотної зміни матеріального стану, відповідач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом про зменшення розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення в оскарженій частині має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С ТА Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: