печерський районний суд міста києва
Справа № 752/43/21-ц
15 серпня 2022 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Батрин О.В.
секретар Габрись О.М.
справа № 752/43/21-Ц
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована за полісом № АМ/8919575 в ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 6 729 грн. 50 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № АМ/8919575 склала 3 098 грн. 82 коп. Окрім того, відповідачам було частково сплачено суму збору у розмірі 510 грн.
Тому, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі виплаченого страхового відшкодування 2 588 грн. 82 коп., сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 2 лютого 2021 року справу передано за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва для розгляду (а.с. 60-61).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін (а.с. 69).
Повідомленням суду від 23 липня 2021 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 70).
Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 19 липня 2021 року разом з копією позовної заяви з додатками надсилалися судом на адресу відповідача. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.
У позовній заяві представник позивача просив суд про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 6).
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд розглянув справу за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
14 листопада 2019 року о 12:01 в місті Києві по бульварі Лесі Українки, 7Б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Cadillac», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 32-33).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Cadillac» державний номерний знак НОМЕР_1 , було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується актом (протоколом) огляду ТЗ - заява на виплату від 07.11.2019, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку (а.с. 37).
Вина відповідача ОСОБА_2 в цій дорожньо-транспортній пригоді доводиться постановою Печерського районного суду м. Києві від 4 березня 2020 року, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню (а.с. 35-36).
Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована за полісом № АМ/8919575 в ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.
ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 6 729 грн. 50 коп. (а.с. 46).
15 липня 2020 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору (а.с. 13-19).
Згідно із Додатком №1 до Договору № 15.07.2020 про відступлення права вимоги від 15.07.2020 вбачається, що борг ОСОБА_2 перед ФОП ОСОБА_1 становить 2 588 грн. 82 коп. (а.с. 23)
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача, окрім ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», також посилається на норми ст. 1191 ЦПК України, а саме відшкодування шкоди в порядку регресу.
Однак, суд не погоджується з даними обґрунтуваннями з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права зокрема ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.
Таким чином, у зв`язку з виплатою ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування своєму страхувальнику до ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Тобто, у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати останньому суму фактично сплаченого страхового відшкодування.
Судом враховано, що відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ8919575.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на те, що страхової виплати (страхового відшкодування) ПрАТ «СК» БРОКБІЗНЕС» було недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, то ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право звернутися безпосередньо до відповідача як заподіювача шкоди з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Беручи до уваги, що ПрАТ «СК «ВУСО» виконало свої зобов`язання за договором страхування та провело виплату страхового відшкодування в розмірі 9 828 грн. 32 коп., не отримало повного фактичного відшкодування цієї суми від ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» та у подальшому відступило право вимоги на суму 2 588 грн. 82 коп. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на підставі укладеного договору, тому до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 2 588 грн. 82 коп., а саме в порядку суброгації, а не регресу, як вказує представник позивача.
Судом враховано, що невірно визначивши у прохальній частині позову спосіб захисту права позивача шляхом вимоги стягнути з відповідача завдані збитки в порядку зворотньої вимоги регресу, представник позивача все ж таки у змісті позову посилався на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», а тому вказане може бути підставою для задоволення позовних вимог.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення, тобто позивач має право на страхове відшкодування в розмірі 2 588 грн. 82 коп., а саме в порядку суброгації, а не регресу, як зазначено у позові.
Що стосується заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 000 грн.
У зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 1) відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 512, 514, 993, 1994 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 2652 ЦПК України, суд,
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 2 588 грн. 82 коп.
Стягнути ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. та судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суддя О.В. Батрин