Справа № 461/2866/21 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/4614/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М.Ванівського, О.Я. Мельничук

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в:

13.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8 093,36 (вісім тисяч дев`яносто три гривні 36 копійок) гривні матеріальної шкоди, 53 899,00 (п`ятдесят три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок) гривень моральної шкоди, 12 480,97 (дванадцять тисяч гривень чотириста вісімдесят гривень 97 копійок) гривень витрат, пов`язаних із залученням експерта та витрати на професійну правничу допомогу.

Позов обгрунтовував тим, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року у справі №461/5719/18 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16.07.2019 року вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року стосовно ОСОБА_3 залишено без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Внаслідок умисних та протиправних дій відповідача позивачу було завдано тілесні ушкодження, в результаті яких він поніс матеріальні збитки, а також завдано моральної шкоди. Враховуючи, що при розгляді кримінального провадження цивільний позов не заявлявся, завдана матеріальна і моральна шкода не відшкодована. Внаслідок неправомірних дій відповідача йому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа та струсу головного мозку з незначними клінічними проявами, які утворились від дії тупого предмета, що відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичного експерта від 25.06.2018р. №639. У зв`язку з тілесними ушкодженнями він перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується скеруванням та виписками №8516, №122-1309/826 від 03.10.2018 року, №122-1309/1035 від 26.11.18 року. На пидбання ліків ним затрачено кошти в розмірі 8093,36 гривень, що підтверджується фіскальними чеками.

Крім того, в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 йому було завдано моральних, душевних страждань, що змусили його докласти значних зусиль для організації свого життя, був змінений на тривалий час його усталений розпорядок дня, порушено звичний для нього спосіб життя, внаслідок нанесення йому відповідачем тілесних ушкоджень він зазнав фізичних страждань, по даний час його супроводжують головні болі, запаморочення, слабкість.

Для визначення матеріального еквівалента моральної шкоди, позивач звернувся до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з клопотанням про проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи. Експертом-психологом за даними первинного клінічного інтерв`ю, експериментально-психологічного дослідження встановлено, що ситуація, яка мала місце 15 червня 2018 року для ОСОБА_1 була психотравмуючою та вплинула на його стан психічного та психологічного здоров`я.

За наслідками проведених досліджень, судовим експертом-психологом складено висновок судово-психологічної експертизи від 09.09.2020 року №27/к, згідно якого розрахунок матеріального еквівалента моральної шкоди становить 53 899 гривень. За проведення судово-психологічної експертизи позивачем сплачено 12 480,97 гривень, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 21.08.2020 року. 07 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8 093,36 грн матеріальної шкоди.

Оскаржуваним рішенням прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Провадження в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення закрито.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000,00 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДСА України судовий збір у сумі 168,43 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду в цій частині незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на час проведення експертизи та складення висновку експерта, останній не міг використовувати, зокрема: тест Леонгарда-Шмишека, тест Кеттелла, ММРІ, тест Айзенка, методики Спілберга, Тейлора, які мають важливе значення при визначенні матеріального еквівалента завданої моральної шкоди.

При складенні висновку експерта від 09 вересня 2020 року експертом використовувалися методики, тести, шкали, які були на час проведення експертизи та складення висновку експерта чинними; експерт не міг передбачити, що такі методики можуть рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України від 28 січня 2021 року бути виключеними із відповідного Реєстру методик проведення судових експертиз.

Просить рішення суду в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 53 899,00 грн. завданої моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.3, 9 Постанови №4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що 15 червня 2018 року приблизно о 12 год. 10 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на проїжджій частині на перетині вул. Князя Романа та пл. Галицька у м. Львові умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс два удари рукою в обличчя ОСОБА_1 , який знаходився в салоні автомобіля «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа та струсу головного мозку з незначними клінічними проявами, що відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року у справі №461/5719/18 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 16.07.2019 року, вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року стосовно ОСОБА_3 залишено без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

21.08.2020 року для визначення матеріального еквівалента моральної шкоди позивач звернувся до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з клопотанням про проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи.

Експертом-психологом за даними первинного клінічного інтерв`ю, експериментально-психологічного дослідження встановлено, що ситуація, яка мала місце 15 червня 2018 року для ОСОБА_1 була психотравмуючою та вплинула на його стан психічного та психологічного здоров`я, тобто йому нанесено моральну шкоду.

За наслідками проведених досліджень, судовим експертом-психологом складено висновок судово-психологічної експертизи від 09.09.2020р. №27/к, згідно якого розрахунок матеріального еквівалента моральної шкоди складає 53 899 гривень.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та стягуючи з ОСОБА_3 10 000 грн моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням того, що позивачу внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення були заподіяні легкі тілесні ушкодження, які не були небезпечними для його життя та здоров`я, стан позивача був задовільний, останній потребував лише амбулаторного режиму лікування та нечастих консультацій лікаря.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає зібраним у справі доказам в їх сукупності.

При цьому, колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди в сумі 10 000 грн, оскільки така, на думку колегії суддів, є достатньою сатисфакцією порушеного права позивача, виходячи з характеру спричинення моральної шкоди та тяжкості завданих позивачу тілесних ушкоджень.

Разом з тим, колегія суддів враховує положення ст. 110 ЦПК України, згідно якої висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 27 червня 2022 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 червня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді О.М. Ванівський

О. Я. Мельничук