ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2421/22 Справа № 203/2142/21 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенковї М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби

на рішення Кіровський районний суд м.Дніпропетровська 06 вересня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями митниці,.-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2021 року до Кіровський районний суд м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями митниці.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21.12.2018 року до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту придбаного в Німеччині автомобіля «BMW Х3», 2015 р.в., була подана митна декларація №UA110150/2018/237251 із зазначенням митної вартості 13633 Євро. 22.12.2018 року митницею було прийнято рішення №UA110000/2018/20039/2 про коригування митної вартості товарів, за яким митна вартість автомобіля скоригована в сторону збільшення на 53% до 20800 Євро. 22.02.2019 року в порядку ч.7 ст.55 МК України, в зв`язку з незгодою із рішенням митниці, була подана нова митна декларація №UA110150/2018/237460, за якою автомобіль було випущено у вільний обіг. При цьому, різниця між сумами митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом та митною вартістю, визначеною митним органом, склала 71814 грн. 69 коп. (мито 22442 грн. 09 коп., ПДВ 49372 грн. 60 коп.). Вказані 71814 грн 69 коп. вона була вимушена сплатити до бюджету для випуску автомобіля у вільний обіг в митному режимі імпорту. 11.03.2019 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд своїм рішенням у справі №160/75/19, яке набрало законної сили, визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2018/20039/2. Також позивачка зазначила, що протиправним рішенням відповідача було порушено її право на мирне володіння майном, не було дотримано принципу належного урядування під час коригування митної вартості належного їй автомобіля. З метою відновлення порушеного права вона була вимушена звертатись до адміністративного суду, витрачати час й кошти на доведення в судовому порядку протиправності дій митниці, сплачувати судовий збір, залучати адвоката та представника для цього, здійснювати дії для повернення своїх коштів, що порушувало її звичайний розпорядок життя, спричиняло постійне душевне хвилювання за результат справи та через очевидну протиправність рішень митниці, що завдавало їй суттєвих моральних страждань, розчарувань у діях держави, недовіру до державної системи в цілому. Повернення їй коштів, які були сплачені до бюджету за наслідками прийняття незаконного рішення, відбулось 27.09.2019 року. Визнання дій митниці протиправними та доведення правомірності її дій до отримання остаточного рішення суду зайняло 314 днів. (з 22.12.2018 року по 31.10.2019 року). Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь 61935 грн. 48 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кіровський районний суд м.Дніпропетровська 06 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями митниці задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

В іншій частині в задоволення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Дніпровська митниця держмитслужби просить скасувати рішення Кіровський районний суд м.Дніпропетровська 06 вересня 2021 року у справі №203/2142/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені цивільного позову про стягнення моральної шкоди повністю.

Відзивів на апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби, на рішення Кіровський районний суд м.Дніпропетровська 06 вересня 2021 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Cудом першої інстанції встановлено, що 21.12.2018 року декларантом ТОВ «АСТРАФІШ» за дорученням ОСОБА_1 подано до Дніпропетровської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA110150/2018/237251 від 21.12.2018 року, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, марки BMW, модель X3, 2015 р.в., номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , країна виробництва - Німеччина.

У вказаній митній декларації позивачкою самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 13533 євро.

22.12.2018 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів номер №UА110000/2018/200039/2, згідно якого митну вартість товару було визначено відповідно до ст.64 МК України за резервним методом та за результатами обчислення, з урахуванням значення ринкової вартості системи SchwackeNet, здійсненого за запитом митного органу на автомобіль VIN - НОМЕР_1 , яка склала 20800 євро.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів 22.12.2018 року митницею також було видано позивачці картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110150/2018/00215, згідно з якою за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин коригування митної вартості товару та її визначення на підставі ст.64 МК України.

Позивачка подала нову митну декларацію №UА110150/2018/237460, за якою товар випущений у вільний обіг.

При цьому, різниця між сумами митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом та митною вартістю, визначеною митним органом, склала 71814 грн. 69 коп. (мито 22442 грн. 09 коп., ПДВ 49372 грн. 60 коп.), які позивачка сплатила до бюджету для випуску автомобіля у вільний обіг.

Вказані обставини встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 11.03.2019 року у справі №160/75/19, яким було визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2018/20039/2 від 22.12.2018 року.

Зазначене рішення було залишено без змін постановою Третього апеляційного суду від 10.07.2019 року.

Ухвалою Верховного суду від 31.10.2019 року касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС було повернуто.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені у ст. 1176 ЦК України.

Згідно ст.23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини.

За правилами, встановленими ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів

Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Суд першої інстанції врахував, що внаслідок прийняття протиправного рішення позивачка понесла незаплановані додаткові витрати на оплату скоригованої вартості товару в сумі 71814 грн. 69 коп., які їй було повернуто лише 27.09.2019 року.

З метою відновлення порушеного права позивач була вимушена звертатись до адміністративного суду, витрачати додатковий час на підготовку до звернення до суду, судовий розгляд, сплачувати кошти на оплату судового збору та послуги адвоката, що безумовно призвело до порушення її звичайний ритму життя, спричинило душевні хвилювання.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд першої інстанції визнав доведеним позивачкою факту заподіяння їй моральної шкоди внаслідок прийняття протиправного рішення відповідачем та з огляду на характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань, ступень вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, стягнувши з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивачки у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутність доказів заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди спростовуються наступним.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення Держмитслужбою прав позивача, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, свідчать про заподіяння йому моральної шкоди.

Судом першої інстанції досліджено докази та викладено в мотивувальній частині рішення обґрунтування, щодо наявності безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями (рішенням) Дніпровської митниці ДФС з ухвалення рішення про коригування вартості придбаного позивачем товару та їх наслідками у вигляді душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього.

Про глибину та тривалість таких страждань свідчить час, який минув від початку порушення прав позивача (22.12.2018) і до їх формального захисту судом касаційної інстанції (31.10.2019) 10 місяців та 10 днів, погіршення фізичного здоров`я позивача та вимушеність вчинення дій із захисту порушеного права (звернення по правничу допомогу, витрачання часу та матеріальних ресурсів) тощо.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивачу була завдана моральна шкода, є правильним та обґрунтованим

Розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням характеру і способу вчинених протиправних дій тому відповідають вимогами справедливості та розумності.

Доводи апеляційної скарги зводяться до цитування норм матеріального права, заперечень доводів позивача та суб`єктивного тлумачення висновків суду, викладених в оскарженому рішенні, відтак не спростовують висновків суду першої інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Кіровський районний суд м.Дніпропетровська 06 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова