Справа № 297/3095/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.,

при секретарі: Радзецька Ю. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Берегівської міської ради та ОСОБА_2 , треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до виконкому Берегівської міської ради та ОСОБА_2 , треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва на право власності на будинковолодіння №797 від 20 січня 1952 року належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 2/3 частки (11/30 та 3/10); ОСОБА_5 - 1/15 частка, ОСОБА_4 1/15 частка та Шаші Йолані - 1/5 частка.

У 1960 році ОСОБА_2 разом із чоловіком виїхала до Угорщини та змінила ім`я на ОСОБА_6 . 08 грудня 2016 року позивачка гостювавши у ОСОБА_6 , домовились, що остання передасть позивачу належну їй 1/5 частку житлового будинку. Далі, ОСОБА_6 надала довіреність посвідчену нотаріусом м. Серенч, Доктором Себені Тівадаром 08.12.2016року, згідно якої уповноважила ОСОБА_3 оформити право власності на належну їй частку у встановленому законом порядку. Згідно вказаної довіреності з власницею 1/5 частки ОСОБА_7 проведено повний розрахунок.

При зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу частки, їй було відмовлено, оскілки для посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна необхідно документ, який посвідчує особу власника, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків, однак таких документів на сьогодні немає.

Починаючи з 1960 року по сьогоднішній день позивач постійно проживала у житловому будинку, фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалася чужим майном, а саме: 1/5 часткою житлового будинку, частка якого належала ОСОБА_6 , утримувала його, підтримувала в належному стані, мешкає в ньому, сплачує всі комунальні платежі.

Зважаючи на вказані обставини, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/5 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак згідно поданої заяви просила розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач ОСОБА_2 . В судове засідання не з`явилася, однак про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки відомостей від неї не надходило.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки відомостей від них не надходило.

Суд, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 безперервно та відкрито володіє та користується нерухомим майном - а саме: житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Берегівської міської ради №5903 від 27.10.2021 року.

Також, технічним паспортом встановлено, що замовник технічної інвентаризації на житловий будинок під АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 ..

Крім того, з довіреності, яка надана ОСОБА_6 та посвідчена нотаріусом м. Серенч, Доктором Себені Тівадаром 08.12.2016року уповноважила ОСОБА_3 оформити право власності на належну їй частку у встановленому законом порядку. Згідно вказаної довіреності з власницею 1/5 частки ОСОБА_6 проведено повний розрахунок.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном, відкрито, безперервно користуватися житловим будинком під АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/5 частку у вказаному будинку за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України та ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на 1/5 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 61,0 кв.м., у тому числі 29,4 кв.м. житлова, 31,6 кв.м. допоміжна під АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення.

Суддя Іван ІЛЬТЬО