ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8537/22 Справа № 243/6124/17 Суддя у 1-й інстанції - Пронін С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Справа № 243/2124/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року, яке ухвалено суддею Проніним С.Г. у місті Слов`янську Донецької області та повне судове рішення складено 22 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовна заява мотивована тим, що сторони мають двох спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її повному утриманні.

Батько дітей ОСОБА_2 не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, інших аліментних зобов`язань не має, жодних стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться.

Просила суд, стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 05 квітня 2018 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Слов`янська Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 липня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 640 гривень 00 копійок на доходний рахунок 0001 ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код ЄДРПОУ банку 37993783, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2005 року, яке набрало законної сили 12 жовтня 2005 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 150,00 грн. на кожну дитину щомісяця до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 09 червня 2005 року.

На теперішній час два судових рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей перебувають на виконанні в Слов`янському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області, хоча він самостійно виконував обов`язки по утриманню дітей. Відповідач вважає, що подвійне стягнення з нього аліментів на утримання дітей є незаконним та суд не мав правових підстав для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказала, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Приписами частини другої статті 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як встановлено судом, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2005 року, яке набрало законної сили 12 жовтня 2005 року, у цивільній справі № 2-4698/05, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 150,00 грн. на кожну дитину щомісяця до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 09 червня 2005 року (а.с. 57).

Матеріалами справи підтверджується, що після ухвалення рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2005 року, яким вирішено питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей, ОСОБА_1 повторно звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с.1).

За таких обставин, підстави та предмет позову у цивільній справі № 2-4698/05 та у цій справі є тотожними, оскільки спір виник між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: з приводу стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, згідно положень статей 255 та 377 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 268, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: