Справа № 131/928/21
Провадження № 2/131/92/2022
17.06.2022 м. Іллінці
Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Балтака Д.О.,
розглянувши у порядку письмову провадженні за правилами загального позовного провадження без фіксації судового процесу технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства,-
У жовтні 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства про визнання батьківства. Позов обґрунтований тим, що з 2015 р. вона перебувала у фактичних відносинах із ОСОБА_2 19 грудня 2015 року коли ОСОБА_1 повідомила відповідачу ОСОБА_2 що завагітніла від нього, він її покинув, перейшовши проживати на іншу квартиру в подальшому він уникав з нею зустрічей та розмов, постійно переховуючись від неї. ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї народилась спільна з відповідачем дочка ОСОБА_3 , біологічним батьком якої являється ОСОБА_2 . Однак, оскільки сторони шлюбу не реєстрували, то при реєстрації народження дочки запис про батька був здійснений зі слів матері, тобто відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Позивач зазначає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 являється біологічним батьком дитини, то після розірвання з ним стосунків ОСОБА_1 неодноразово намагалась зателефонувати і знайти відповідача та запропонувати зареєструвати його батьком дитини, однак відповідач постійно переховувався від неї, умикаючи будь-яких зустрічей із позивачем та тримає в таємниці своє місце проживання, а позивач вважає, що відповідач відмовляється добровільно в позасудовому порядку від здійснення реєстрації його батьківства щодо їх спільної доньки ОСОБА_3 . У зв`язку з викладеним у позивача виникла необхідність визнання батьківства відповідача ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому порядку.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2021 р. постановлено відкрити провадження та проводити судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2022 р. постановлено підготовче провадження закрити та справу призначити до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні призначеному на 31 травня 2022 р. позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Токарчук М.В. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили суд ухвалити рішення про задоволення позову. У судове засіданні призначене на 17 червня 2022 р. позивач та його представник не з`явились просили суд провести судовий розгляд за їх відсутності із ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу щодо задоволення позову не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялась про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, відзив на позов або заяву про розгляд справи у його відсутність не подала, тому суд вважає за необхідне провести розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає статтям 280-281 ЦПК України.
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які врегульовані Сімейним кодексом України.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року у зазначеній справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу експертизу.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що він є батьком позивача. Його донька проживала разом із відповідачем у м. Немирів однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від зазначений фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 завагітніла та в подальшому народила доньку ОСОБА_3 . Після інформації про вагітність та народження дитини відповідач переїхав до іншого помешкання та припинив будь-яке спілкування із донькою.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що вона є матір`ю позивача. ЇЇ донька перебувала із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, вони проживали у м. Немирові Вінницької області. Свідок разом із своїм чоловіком неодноразово навідувались до зазначеного помешкання, привозили харчі, речі тощо. Після того, як її донька завагітніла відповідач змінив місце проживання та після народження донька ОСОБА_3 не вчиняє жодних дій щодо визнання свого батьківства відносно зазначеної дитини.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.
Згідно з пункту 3 частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 125 СК України - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Отже, як випливає із даної норми існує добровільний порядок ( п. 1) і примусовий порядок (п. 3) згідно із статтею 125 СК.
Згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.
Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.
Відповідно до статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
У відповідності до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
Судом встановлено, що відповідач до суду з метою вирішення питання про проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи батьківства, що свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи та забору біологічних зразків з метою встановлення істини у справі.
Нез`явлення відповідача до суду у призначені судові засідання з метою вирішення питання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи батьківства свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо них. Судом першої інстанції вжито належних процесуальних заходів з метою проведення експертизи та забезпечення участі відповідача у її проведенні. Відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до суду. Вказані дії та його бездіяльність, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від позивача.
З урахуванням відсутності відповідача у судових засіданнях судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цій справі залишилась без виконання з об`єктивних причин неможливості її проведення, проте, встановлено факт спільного проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до народження доньки та відповідно походження ОСОБА_3 від відповідача, що підтверджується належними і допустимими доказами, в тому рахунку показами свідків із даного приводу.
Змістом пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині третій 3 статті 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша статті 135 СК України).
Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 р. № 52/2 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно із підпункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5 підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до пункту 2.16.4. зазначених Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
За змістом статті 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.
З урахуванням викладеного, зважаючи на наявні у матеріалах справи належні та допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку наявність у даному випадку підстав задоволення позову про встановлення батьківства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 125, 128, 135, 148, 150, 164-166, 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 43, 48, 77-80, 95, 109, 263, 273, 293, 294 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Іллінецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) для внесення змін до актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що складені виконавчим комітетом Якубівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, в яких у графі «відомості про батька» зазначити громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя: