Справа № 202/6164/22
Провадження № 2/202/2072/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Карасьової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Служба у справах дітей Новомиргородської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гур`єва Л.М. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Служба у справах дітей Новомиргородської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача в м. Краматорську народилась донька, ОСОБА_3 . Батько дитини записаний відповідно до ст. 135 СК України. 15.02.2021 року відповідач покинула доньку у КНП «ДТМО» КМР, про що було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту а пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 27.05.2021 року. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 16.06.2021 року № 782 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та рішенням виконкому Краматорської міської ради від 07.07.2021 року № 873 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було передано на повне державне забезпечення до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка». 15.09.2021 року рішенням Виконавчого комітету Краматорської міської Ради № 1234, ОСОБА_1 , було призначено опікуном над ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 дитину передано позивачу в родину.

У зв`язку зі збройною агресією російської Федерації проти України та бойові дії, що відбуваються на території Донецької області, ОСОБА_1 разом з дитиною, ОСОБА_3 , евакуювалися з м. Краматорська до с. Коробчине Кіровоградської області, де з їх було взято на облік як внутрішньо переміщених осіб з 31.03.2022 року, та де вони мешкають по теперішній час по АДРЕСА_1 . Таким чином, з 20.09.2021 по теперішній час ОСОБА_3 мешкає разом зі своїм опікуном ОСОБА_1 та її чоловіком, ОСОБА_5 ,

На даний час дитині більше двох років, а тому позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та приділяє дитині увесь свій час, несе всі обов`язки, пов`язані з доглядом за дитиною, її розвитком, вихованням та матеріальним утриманням. В свою чергу, відповідач після залишення дитини у медичному закладі, в її житті так і не з`явилась, жодного разу виявила бажання зустрітись з дитиною , не цікавилась станом здоров`я останньої.

Враховуючи викладене представник позивача просить: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання її доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального позовного провадження.

Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзив на позовну заяву, відповідач не скористалась.

02 листопада 2022 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились. В матеріалах справи наявна заява представника позивача в якій остання просить розглядати справу без участі позивача та її представника, позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Краматорської міської ради, Служби у справах дітей Новомиргородської міської ради в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. В матеріалах справи наявні заяви представників третіх осіб про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 березня 2021 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до ст.ст. 126,133,135 СУ України, державна реєстрація народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту а пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, складеного 27 травня 2021 року у м. Краматорську, в педіатричному КПН «ДТМО» КМР виявлена дитина жіночої статі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . мати дитини ОСОБА_2 не забрала дитину після закінчення строку лікування.

Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 16.06.2021 року № 782 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , надати статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 15 вересня 2021 року № 1234, призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 : забезпечити належні побутові умови для виховання, навчання та розвитку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; піклуватися про здоров`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, та її лікування, про фізичний, психічний, духовний розвиток дитини; вживати заходи щодо захисту цивільних прав та інтересів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; щомісяця до 01 вересня надавати до служби у справах дітей Краматорської міської ради висновок про стан здоров`я дитини, довідку про реєстрацію її місця проживання, довідку щодо захисту майнових прав підопічної, та висновок про стан здоров`я опікуна.

Відповідно до листів начальника служби у справах дітей Краматорської міської ради № 03-11/604, № 03-11/605 від 09.06.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітніх братів, сестер, а також особистого майна, яке підлягає опису, не має, житлом на правах власності не володіє.

Відповідно до акту про передачу дитини у сім`ю опікуна від 20.9.2021 року о 10:30 год. адміністрацією Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» передано дитину ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Відповідно до листа в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 12.11.2021 року № 01/07-527, за час перебування ОСОБА_3 у закладі, її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністрації закладу не зверталась, життям та здоров`ям доньки не цікавилась, не відвідувала, листів не надсилала, не телефонувала, батьківської уваги та турботи не виявляла, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала.

28 жовтня 2022 року органом опіки та піклування Лівобережної адміністрації Краматорської міської ради прийнято висновок № 01-49/292 про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по відношенню її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Згідно ст.164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав.

Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків.

Так, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідач покинула свою малолітню дитину у закладі охорони здоров`я, та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношення до своєї малолітньої дитини, за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод не бачиться та не спілкується з донькою, не приймає участі у їх вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування, не надає належної матеріальної допомоги та моральної підтримки, відтак, свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей їх матір`ю безспірно встановлено судом, не оспорювалось відповідачем, а тому, враховуючи наявні докази, суд вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батьків та право на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, обставини, які б унеможливлювали сплату аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, судом не встановлено.

Згідно до ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Беручи до уваги викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ј заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь особи, яка буде опікуватись дитиною.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів, в розмірі 992 гривень 40 копійок. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, в розмірі 992 гривень 40 копійок, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, ст.ст. 150, 164, 165, 166,180-184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. ст.ст. 4,13,141,259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Служба у справах дітей Новомиргородської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 ), батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 ), на користь особи, яка опікується дитиною - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса мешкання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса мешкання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 ), на користь держави судові витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Мачуський