Справа № 159/3009/22 Головуючий у 1 інстанції: Волкова Ю. Ф.
Провадження № 22-ц/802/1159/22 Категорія: 39 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в липні 2022 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до заяви б/н від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 отримав кредит на платіжну карту, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 29 000 грн. Відповідач під особистий підпис був ознайомлений та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, що в сукупності становлять договір про надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання по кредитному договору виконав у повному обсязі. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 станом на 12 липня 2022 року становить 32 596,48 грн, з яких: 28 039,05 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 554,43 грн заборгованість за простроченими відсотками. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 596,48 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2020 року за тілом кредиту в розмірі 28 039,05 грн. У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 4 554,43 грн відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу на зазначене рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками. Вважає, що рішення в цій частині є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального права. Вказує, що підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою складають кредитний договір шляхом приєднання. Приєднання до Умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору. Підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідач погодився на визначені банком умови кредитування, зокрема процентну ставку, яка застосовується у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту. Суд належним чином не дослідив вищевказану заяву, паспорт споживчого кредиту. Відповідач після отримання картки частково здійснював операції як щодо зняття готівки так і щодо погашення заборгованості, заперечень щодо факту наявності у нього заборгованості за відсотками не подавав. Просив рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 4 554,43 грн.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду лише в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», яке наразі має найменування є АТ КБ «ПриватБанк», 16 березня 2020 року укладено кредитний договір з відповідачем, згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку.

На підтвердження цих вимог банк надав копію підписаної 16 березня 2020 року сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунки заборгованості за договором без номера від 16 березня 2020 року, паспорт споживчого кредиту від 16 березня 2020 року та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У анкеті-заяві позичальника від 16 березня 2020 року процентна ставка за користування коштами, а також розміри штрафів та підстави їх стягнення за конкретним кредитним договором не зазначені.

Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк", витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами, оскільки позивач не надав доказів щодо підставності їх стягнення.

Посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 16 березня 2020 року, яка підписана відповідачем, що свідчить про погодження всіх істотних умов договору, колегія суддів вважає необґрунтованими.

У анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту в анкеті-заяві не зазначено, а підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не означає, що відповідач розумів та погоджувався з такими умовами, які, зокрема, постійно змінюються.

Одночасно з цим, інша заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг містить умови щодо застосування процентних ставок, які застосовуються при невиконанні зобов`язання щодо повернення відсотків для різних кредитних продуктів - «Універсальна», «Універсальна Голд». Зазначене, позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини справи, перевірити розрахунок заборгованості, та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за процентами.

Підписана відповідачем заява жодних даних про розмір кредитного ліміту не містить і суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді тіло кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені та штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків у зазначеному в цих документах розмірі, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, паспорт споживчого кредиту від 16 березня 2020 року містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а тому саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує. В матеріалах також не міститься договору про споживче кредитування, який мав би бути укладений сторонами на умовах, викладених у паспорті споживчого кредиту, у строк до 31 березня 2020 року, як це визначено паспортом.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21.

Разом з тим, з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що банк обраховував проценти за користування кредитом за різними ставками: 42% річних, 40,8% річних, 20,4% річних та 40,8 % річних, що не відповідає заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, паспорту споживчого кредиту та витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, на які покликається позивач.

Позовна заява, апеляційна скарга не містять обгрунтувань у якому розмірі нараховувались відповідачу проценти за користування кредитом, за який період нараховувались проценти, так як відповідачем протягом користування кредитом повністю погашався борг і в певні періоди не існувало заборгованості за тілом кредиту, з якого часу проценти є простроченими з урахуванням зазначення, що прострочені відсотки це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені. АТ КБ «Приватбанк» не доведено правомірності нарахування процентів за користування кредитом у визначеному розмірі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відсутні правові підстави стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків у розмірі 4 554,43 грн.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, що їх регулюють та прийняв обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Рішення в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді