"17" лютого 2022 р.
Справа №642/7931/21
2/642/196/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Балега Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», третя особа, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Фадєєв О.П. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із даним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис від 16.07.2021р. №17674, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» 21049,00 грн. таким, що не підлягає виконанню; визнати виконавчий напис від 16.07.2021р. №17675, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» 17049,00 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу 15000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 16.07.2021р. приватний нотаріус Київського МНО Бригіда В.О. вчинив два спірні виконавчі написи №17674 та №17675 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» грошових коштів. На підставі виконавчих написів приватним виконавцем Лабчуком Р.М. було відкрито виконавче провадження. Позивач зазначає, що виконавчі написи вчинено з порушенням законодавства: кредитні договори, за якими вчинено виконавчі написи не були посвідчені нотаріально, анкетні дані позивачки в договорах вказані невірно, окрім того, позивачка ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладала та грошей не отримувала, у зв`язку із чим вона звернулася до поліції з приводу шахрайських дій.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2021 року було відкрито спрощене провадження за даним позовом без виклику сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2021 року було в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі вказаного виконавчого напису.

Відповідач заперечень на позов не подав. Копію позову з додатками отримав своєчасно.

Треті особо письмових пояснень на позов не надали.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній доказами у відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1,3 ст. 13, ч. 1 ст. 49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, ч. 1, 2, 3 ст. 77, 79, 80 ЦПК України:

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч. 1, 5, 6 ст. 81, ст. 89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Паспортними даними позивачки є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Полтавка Красногвардійського району АР Крим.

Згідно роздруківки електронного договору №IU0549123 від 16.10.2020р. ТОВ «Інстафінанс» уклало договір з ОСОБА_2 про надання кредиту 5200 грн.

Згідно роздруківки електронного договору №ID1658113 від 16.10.2020р. ТОВ «Інстафінанс» уклало договір з ОСОБА_2 про надання кредиту 4200 грн.

16 липня 2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17674 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ТОВ «Інстафінанс» за період з 16.11.2020р. по 18.05.2021р. у розмірі 20399,00 грн.

16 липня 2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17675 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ТОВ «Інстафінанс» за період з 16.11.2020р. по 18.05.2021р. у розмірі 16399,00 грн.

З виконання вказаних виконавчих написів приватним виконавцем ВО Хмельницької області Лабчуком Р.М. ведеться зведене виконавче провадження ВП №66827264.

За повідомленням ОСОБА_1 від 15.12.2021р. до ЄРДР було внесено відомості про злочин 0001157.

Згідно відповіді ТОВ «Інстафінанс» від 23.12.2021р. на адвокатський запит, під час видачі кредитних коштів, компанія виявила ознаки шахрайства та повідомила про це правоохоронні органи шляхом направлення заяви 10.12.2021р.

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідна правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 у справі №569/8884/17.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 р. у справі №201/11696/16-ц з подібних правовідносин.

Відповідачем заперечень на позов не надано та доводи позивача не спростовано.

З копії оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що підставою для його вчинення є ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

Позивачем доведено, що заборгованість є спірною та за позицією позивачки, вона взагалі не укладала електронні кредитні договори, її ім`я у договорах вказано невірно і грошей від відповідача вона не отримувала.

З врахуванням доводів позовної заяви про те, що в порушення положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі електронного кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, та відсутності доказів отримання кредиту саме позивачкою оспорювані виконавчі написи підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Що стосується розміру судових витрат позивача на правову допомогу, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 17.11.2021р. уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Фадєєвим О.П. щодо ведення справи за позовом до ТОВ «Інстафінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п.4.2 винагорода за даним договором складає 15000,00 грн.

На виконання вказаної угоди, 22.12.2021р. адвокат Фадєєв О.П. за квитанцією №9 прийняв від ОСОБА_1 винагороду в розмірі 15000,00 грн.

Згідно до акту приймання-передачі від 22.12.2021р., що гонорар у 15000 грн. складається з наступних послуг: вивчення документів, матеріалів та інформації щодо обставин -1 год.; надання клієнту усної консультації щодо можливих варіантів захисту його прав 30 хв.; підготовка позовної заяви 2 год.; підготовка заяви про забезпечення позову 30 хв.

Відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Суд враховує той факт, що відповідач ТОВ «Інстафінанс», як фінансова компанія, має бути належним чином обізнане щодо судової практики стосовно виконавчих написів за кредитними договорами. Відповідач не вчинив самостійних дій для перевірки безспірності заборгованості та можливості стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса, що в подальшому призвело до порушення її прав та необхідності звернення до суду, а також дій для зупинення виконавчого провадження. Суд констатує, що для реалізації таких дій фізична особа може потребувати правової допомоги, яка б здійснювалася у той самий спосіб, про який йдеться у наданому представником позивача акті прийому-здачі наданих послуг.

На підставі наданих суду представником позивача та відповідачем доказів суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у справі щодо двох виконавчих написів, у сумі 8000 грн, розмір яких є співмірним критеріям, передбаченим ч.4 ст.137 ЦПК України, та сплата яких підтверджена достатніми доказами.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір 454 грн. за забезпечення позову. Від сплати судового збору за подання позову позивачка звільнена на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів»

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору за забезпечення позову у розмірі 454 грн.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 273 ЦПК України, ст.ст. 23, 256, 267, 509, 526, 530, 598, 599, 611, 626-629, 631, 638, 640, 654, 901, 902, 905, 907, 1212 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», третя особа, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №17674 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича від 16.07.2021р. щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованості за період з 16.11.2020р. по 18.05.2021р. у загальному розмірі 20399,00 грн.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №17675 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича від 16.07.2021р. щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованості за період з 16.11.2020р. по 18.05.2021р. у загальному розмірі 16399,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» (, 03035, м.Київ, вул.Сурикова, буд.3А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» (, 03035, м.Київ, вул.Сурикова, буд.3А) на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Г. Проценко