КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________
Справа №754/1377/22
Апеляційне провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання ОСОБА_1 про відмову від позову до Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

встановив:

у січні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, та з урахуванням уточнень позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати наказ Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» від 8 листопада 2021 року №1679-к про відсторонення її від роботи і відновити їй доступ до роботи, як відновлення становища, яке існувало до порушення відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, зобов`язати Приватний вищий навчальний заклад «Київський медичний університет» виплатити їй середній заробіток за весь час незаконного відсторонення у розмірі 211 645грн 57коп. та стягнути з відповідача судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що її було ознайомлено з наказом Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» від 8 листопада 2021 року №1679-к про відсторонення її від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2. Вказаний наказ мотивований тим, що у неї відсутнє відповідне щеплення, а тому відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 4 жовтня 2021 року №2153 та наказу відповідача «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2» від 22 жовтня 2021 року №236 вона відсторонена від роботи без збереження заробітної плати.

Позивач стверджувала, що ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між нею та відповідачем, такого її зобов`язання немає, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення її від роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення.

Позивач вважала, що оскаржуваний наказ є незаконним та таким, що не відповідає діючому законодавству, та підлягає скасуванню.

Крім цього позивач зазначала, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки прийнятий за відсутності визначеного законом порядку відсторонення, оскільки ні стаття 46 КЗпП України, ні стаття 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" не містять порядку відсторонення працівників, які не щеплені проти СОVID-19. Пункт 41-6 постанови КМУ №1236, що містить вимогу про "взяття до відома", не містить імперативних приписів про порядок здійснення відсторонення працівників, а лише вказує на рекомендації до усвідомлення інформації, висловленої КМУ. Також норма ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" вимагає, щоб відсторонення відбувалося в порядку, встановленому законом, постанова КМУ №1236 законом не являється та не може собою його підмінювати, а Конституція України не визначає серед випадків обмеження права на працю, обмеження, пов`язане із щепленням проти COVID-19, встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить Конституції України, як це було встановлено рішенням Конституційного Суду України №10-р/2020 від 28 серпня 2020 року.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року позов задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ Приватного вищого навчального закладу "Київський медичний університет" №1679-к від 8 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи з 8 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти Covid-19 без збереження заробітної плати. Стягнуто з Приватного вищого навчального закладу "Київський медичний університет" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 8 листопада 2021 року по 1 березня 2022 року у розмірі 118 765грн 14коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 180грн 05коп.

У поданій апеляційній скарзі Приватний вищий навчальний заклад «Київський медичний університет» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на помилкове тлумачення судом положень наказу МОЗ України №2153 від 4 жовтня 2021 року "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням".

Відповідач стверджує, що судом першої інстанції не було враховано, що в період з 8 листопада 2021 року по 1 березня 2022 року законодавство України, а саме стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та наказ Міністерства охорони здоров`я України від 4 жовтня 2021 року №2153, встановлювали обов`язковість профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби Covid-19 для працівників закладів вищої освіти.

Відповідач вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що тривале обмеження права позивача на працю у вигляді відсторонення від роботи внаслідок відсутності щеплення проти Covid-19 не відповідає вимогам ст. 43, 64 Конституції України, оскільки законодавство України наділяє Міністерство охорони здоров`я України визначати категорії працівників окремих професій, виробництв та організацій, що в силу специфіки своєї професійної діяльності підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти хвороб, що не вказані в календарі профілактичних щеплень, а також визначати такі хвороби, а тому встановлення Міністерством охорони здоров`я України обов`язковості профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби Covid-19 для працівників закладів не є обмеженням їх прав і свобод в розумінні статті 64 Конституції України. Крім того, відсторонення працівника від виконання його трудових обов`язків не свідчить про звільнення працівника, а тому не є порушенням конституційного права на працю й статті 43 Конституції України.

Крім того відповідач вважає, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Інструкція про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 1995 року №66, оскільки вона підлягає застосуванню лише у випадках відсторонення від роботи працівників, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, натомість в судовому засіданні 19 липня 2022 року позивач не підтвердила і не спростувала те, що вона пройшла обов`язкове профілактичне щеплення проти Covid-19 чи має протипоказання щодо нього.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, а ухвалою суду від 3 жовтня 2022 року призначений судовий розгляд апеляційної скарги Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року до закінчення перегляду справи №130/3548/21 в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

15 грудня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року та призначено судове засідання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала своє клопотання про відмову від позову і просить провадження у справі закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Також позивач зазначає, що наслідки відмови від позову та закриття провадження, передбачені у ст. 256 ЦПК України, їй відомі та зрозумілі.

Представники Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» - Волохова Ю.В. та Рзаєва Ю.В. проти задоволення клопотання не заперечували.

Колегія суддів, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та представників відповідача, вважає, що клопотання позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин першої, другої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

За пунктом 4 частини першої, частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відмова від позову є процесуальним правом позивача, яке він здійснює на власний розсуд.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Враховуючи, що право позивача ОСОБА_1 відмовитися від позовної заяви, передбачено процесуальним законодавством, апеляційним судом роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження у справі, у судовому засіданні позивач підтвердила, що їй вказані наслідки зрозумілі, інші позивачі відсутні, колегія суддів приймає відмову ОСОБА_1 від позову до Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю та закриває провадження у справі.

Керуючись статтями 206, 255, 256, 373, 374, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

клопотання ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від її позову до Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року визнати нечинним, провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк