Справа № 727/474/22
Провадження № 2/727/543/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 грудня 2022 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі головуючого судді Танасійчук Н.М.

секретаря судового засідання Дячук І.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на половину спільного сумісного майна

встановив:

20.01.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на половину спільного сумісного майна

У поданій заяві посилалася на те, що в період часу з 1975 року по 1980 рік вона була одружена з ОСОБА_4 . У 1980 році вони розлучилися, однак через кілька місяців після розлучення поновили шлюбні стосунки та проживали разом без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання ними було придбано рухоме та нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , меблі, побутову техніку, предмети домашнього вжитку, тощо. Право власності на нерухоме майно та автомобіль було оформлене на чоловіка.

В грудні 2020 року ОСОБА_4 тяжко захворів. Позивач здійснювала за ним догляд та оплачувала лікування. ІНФОРМАЦІЯ_1 Ільченко ОСОБА_5 помер. Позивач здійснила його поховання, оплачуючи всі необхідні витрати.

За життя чоловік зробив заповіт, згідно якого все рухоме і нерухоме майно після його смерті переходить у власність їхньої дочки ОСОБА_3 .

Про наявність заповіту на користь дочки , позивач дізналася після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

Позивач продовжує проживати у спірному будинку. Однак донька виявила бажання продати його. В зв`язку з наведеним, у позивача виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та визнання право власності на половину нажитого під час спільного проживання майна.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач відзиву на позов не надсилала.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що в 1975 році вона одружилася з ОСОБА_4 . В 1980 році вони посварилися та розлучилися. Однак через кілька днів вони помирилися та продовжили проживати разом як і жили до цього часу. Покійний чоловік був художником, заробляв не багато. Позивач працювала за кордоном офіс знаходився в Києві. Мала дуже гарні заробітки. Тому матеріальне утримання їхньої сім`ї відбувалося за рахунок коштів зароблених нею. Саме за рахунок зароблених нею коштів був придбаний житловий будинок на АДРЕСА_1 та все рухоме майно, в тому числі і автомобіль. Навіть виставки робіт її чоловіка організовувалися за її рахунок.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі призначене підготовче судове засідання

Ухвалою суду від 13.06.2022 року закрито підготовче судове засідання призначено справу до розгляду по суті.

Заявник в судовому засіданні пояснила, що в 1975 році вона одружилася з ОСОБА_4 . В цьому ж році у них народилася донька. В 1980 році вони посварилися та розлучилися. Однак того ж дня помирилися і продовжили проживати разом як чоловік і дружина. В 2020 році її чоловік ОСОБА_6 , захворів та помер. Вона організовувала похорони чоловіка та в зв`язку з його похованням несла всі матеріальні витрати. Вказує, що вони з чоловіком у 1990 році придбали частину будинку , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Куплений будинок був за кошти зароблені нею, оскільки вона на той час мала високоплачувану роботу , а чоловік будучи художником заробляв не багато. Квитанції та договори про придбання будинку видані на ім`я чоловіка, оскільки він займався документальним оформленням купівлі.

Представник позивача надала пояснення аналогічні позову та поясненням позивача , просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до п. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки.

Отже, із наведеного випливає, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с. 150)

За життя 17.07.2017 року ОСОБА_4 зробив заповіт, згідно якого заповів усе своє майно доньці ОСОБА_3 ( а.с. 6)

Те, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 ( а.с. 151).

Як вбачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану 25 січня 1975 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, про що в реєстрі актів цивільного стану зроблено актовий запис №113 ( а.с.154)

31 травня 1980 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 був розірваний, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.153).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності у власності ОСОБА_4 перебував житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Підставою набуття права власності слугували договір купівлі- продажу приміщення №28 серії ААМ/367823/ААМ/637824, виданий 08.05.1998 року; договір виданий 1990 року засвідчений нотаріусом Першої державної нотконтори С.М. Гольдбергером. Також у власності ОСОБА_4 перебувала земельна ділянка площею 0.0596 га, кадастровий номер : :12:002:1130. Дата та час державної реєстрації вказаних об`єктів нерухомості -15.02.2019 року ( а.с.156-157).

У власності ОСОБА_4 з 08.11.2007 року перебував також автомобіль Volkswagen caddy н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області № 31/24/930-11-2022 від 23.12.2022 року ( а.с.166)

Згідно договору замовлення №288 від 28.12.2020 року ОСОБА_1 оплачувала послуги з організації та проведення поховання ОСОБА_4 ( а.с.10-13)

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 68)

Згідно довідки №01.12/3-1961 від18.11.2022 року ОСОБА_1 з 9 грудня 1982 року по 03 червня 1985 року працювала лаборантом ВНМІ Буковинського державного медичного університету ( а.с.134)

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що знає позивачку та її чоловіка ОСОБА_6 більше восьми років. Свідок працює директором картинної галереї і знає ОСОБА_4 як художника, а його дружину ОСОБА_1 як організатора та спонсора художніх виставок ОСОБА_4 протягом багатьох років. Свідок близько спілкувався із подружжям спочатку по роботі, а потім і як приятель, часто бував в їх помешканні на Нагірній 12. Підтверджує, що лікування, похорон та поминки організовувала та оплачувала особисто ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_9 повідомила суду що знає позивачку ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_4 більше двадцяти років. Свідок підтвердила, що вона із чоловіком багато років дружили із родиною ОСОБА_10 , багато разів були у них в гостях на АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 жила разом із ОСОБА_4 як подружжя, вони вели разом господарство протягом багатьох років. Житловий будинок та земельну ділянку вони отримали від держави, коли проживали разом. Подружжя має спільну доньку і тепер онуку. Свідок підтвердила суду, що саме ОСОБА_1 оплачувала лікування, похорон та поминки ОСОБА_4 , як його дружина.

Свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що була приятелькою художника ОСОБА_4 , а вже потім познаймилася із його дружиною ОСОБА_1 . Підтвердила, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили однією сім`єю як подружжя, вели спільне господарство. ОСОБА_1 була і дружиною і музою ОСОБА_4 , організовувала проведення художній виставок та фінансувала їх. Підтвердила, що саме позивачка ОСОБА_1 оплачувала лікування, похорон та поминки ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що він багато років товаришував із ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_1 . Багато разів бував у них вдома на АДРЕСА_1 де вони проживали разом як подружжя. Підтвердив, що позивачка ОСОБА_1 організовувала і оплачувала художні виставки ОСОБА_4 , оплачувала лікування, похорони та поминки ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що знає позивачку ОСОБА_1 більше 40 років, знає ОСОБА_14 як чоловіка ОСОБА_1 з моменту укладення ними шлюбу і до останніх подій. Підтвердила, що зазначені особи проживали разом як подружжя навіть після розірвання шлюбу, мають спільну дорослу доньку. Свідок була в гостях у подружжя багато разів в їх помешканні на АДРЕСА_1 . Свідок підтвердила, що позивачка ОСОБА_1 самостійно оплачувала похорон і поминки ОСОБА_4 .

Свідки ОСОБА_15 та його дружина ОСОБА_16 повідомили суду, що вони винаймали житлове приміщення у ОСОБА_4 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 з літа 2020 року по зиму 2021 року. Вони підтвердили, що ОСОБА_4 називав ОСОБА_17 своєю дружиною, що саме вона проживала з ним однією сім`єю, вела спільне з ним господарство. Повідомили суду проте, що саме позивачка ОСОБА_1 оплачувала похорони та поминки ОСОБА_4 і зараз продовжує проживати в будинку на АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що є подругою ОСОБА_1 протягом дуже багатьох років. Знає, що ОСОБА_19 з ОСОБА_4 були подружжям. Коли вони придбавали будинок на АДРЕСА_1 де постійно разом проживали, то вона їм позичала на ці цілі гроші. Потім вони їй повертали кошти. Знає, що в більшій мірі утримувачем сім`ї була чеховська , бо вона мала непогану заробітну плату.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведений належними і допустимими доказами факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , оскільки встановлено факт ведення ними спільного господарства та взаємних прав і обов`язків, що свідчить про те, що між ними склались та мали місце з 1980 року усталені відносини, які притаманні подружжю і є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах.

Щодо визнання права власності за позивачем на 1/2 рухомого та нерухомого майна, суд зазначає наступне.

Серед майна, на яке позивач просить визнати право власності на 1/2 його частини являється житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Враховуючи дату, з якої судом було встановлено факт (1980 рік) та дата набуття права власності на житловий будинок і земельну ділянку (1990 та 1998 роки), суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону «Про власність», стаття 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 стаття 17, стаття 18, пункт 2 стаття 17 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання майна спільним сумісним майном подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини 1 статті 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим.

Вказаний висновок узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13 та від 23 вересня 2015 року № 6-1026цс15.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

За змістом наведеної вище норми, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 06 червня 2019 року по справі № 757/41827/15-ц

В обгрунтування вимоги позовної заяви про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку , земельної ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та на 1/2частку автомобіля Volkswagen Caddy, 20007 року випуску, позивач посилається на те, що вказане майно було придбано ОСОБА_4 у період проживання з нею, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Отже, як встановлено судом, спірне майно дійсно придбавалося ОСОБА_4 під час проживання з ОСОБА_1 , як жінки та чоловіка однією сім`єю і джерелом його набуття були спільні сумісні кошти та спільна праця подружжя. Таким чином наявні правові підстави для визнання такого майна спільним сумісним.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви про встановлення факту, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 1980 час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку житлового будинку, земельної ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 та автомобіля Volkswagen Caddy, 20007 року випуску

На підставі викладеного, керуючись статтями 10-13, 76-89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ідн НОМЕР_4 ) , проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_6 з 1980 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 12.05.1953 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ідн НОМЕР_4 ) право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна , зокрема житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :12:002:1130, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_1 12.05.1953 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ідн НОМЕР_4 ) право власності на Ѕ частку транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2007 року випуску н.з. НОМЕР_3 VIN НОМЕР_5

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Н.М.Танасійчук