ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1865/21 Номер провадження 22-ц/814/1841/22Головуючий у 1-й інстанції Ольховський Є.Б. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником - адвокатом Кальченко Ю.О. на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року по справі за заявою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» Рузматова А.А. про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

02.04.2021 р. директор ТОВ «Псилогос» Рузматов А.А. подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно предмета спору, а саме стосовно житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 351, 9 кв.м та житловою площею 144, 8 кв. м.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що 13 вересня 2017 року на підставі протоколу установчих зборів ТОВ «Псилогос» від 15 серпня 2017 року № 1 та акту прийому-передачі від 18 серпня 2017 року № 1, державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради проведено державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок літ. «А-2», який розташований по АДРЕСА_1 за ТОВ «Псилогос».

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 року у справі 642/3979/20 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Псилогос», 3-тя особа - Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. про визнання дій противоправними та скасування державної реєстрації речових прав, визнання недійсним правочинну, припинення право власності визнано дії державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер: 37134844 від 18.09.2017 р.; скасовано рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер: 37134844 від 18.09.2017р.; визнано недійсним правочин щодо внесення ОСОБА_2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якості майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Псилогос», оформленого Актом № 1 прийому-передачі житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 351, 9 кв.м та житловою площею 144, 8 кв. м. від 18.08.2017 р.; припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» () на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 351, 9 кв.м та житловою площею 144, 8 кв. м.

26.01.2021 року приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № № 64297465, 64297472, 62297299, 64297295 про примусове виконання виконавчих листів Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/2179/17, боржником в яких виступає ОСОБА_2 .

Зазначає, що наявні відкриті виконавчі провадження № № 64297465, 64297472, 62297299, 64297295 проти ОСОБА_2 , несуть реальну загрозу для звернення стягнення на зазначений предмет позову, що унеможливить захист порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» у разі задоволення позовної заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року заяву Товариства зобмеженою відповідальністю «Псилогос» ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 351, 9 кв.м та житловою площею 144, 8 кв. м., право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер платника податку: НОМЕР_1 ) до розгляду справи по суті.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» Рузматова А.А. про забезпечення позову залишити без задоволення. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи не пересвідчився, що між сторонами дійсно виник якийсь спір, і в подальшому існує реальна загроза невиконання рішення суду. Вказує, що суд не обгрунтував, з яких мотивів він вважає за необхідне накласти заборону на майно, яке належить зовсім іншій особі.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтиримуючи ухвалу суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні представник відповідача, в режимі відеоконференції участь приймав представник позивача, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не зявився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішенняє невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву директора ТОВ «Псилогос» Рузматова А.А. про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява підлягає до задоволення, оскільки невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову заявник повинен викласти причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувати необхідність певного виду забезпечення позову.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Псилогос» спору щодо права власності на нерухоме майно, яке останні вважають своєю власністю не вбачається. Відповідач не є власником майна та не вживає будь-яких дій, які б вказували що він не визнає чи оспорює право власності на вказане нерухоме майно. Власником даного майна є третя особа ОСОБА_2 , проте позивачем, з невідомих причин, вона не вказується відповідачем. Крім того обраний спосіб захисту позивачем не відповідає обставинам, що склалися, а відповідно є не ефективним та не призведе до відновлення прав позивача з піднятого питання.

Той факт, що відповідач оскаржував дійсність правочину щодо передачі ОСОБА_2 у власність ТОВ «Псилогос» спірного нерухомого майна, не вказує на те, що між сторонами по справі існує спір щодо належності даного майна. Передача спірного майна позивачу оскаржувалася відповідачем у звязку з тим, що на момент передачі дане майна було спільною вланістю відповідача та ОСОБА_2 , проте остання розпорядилася ним без згоди співвласника. В подальшому дане майно було поділено між відповідачем та ОСОБА_2 , в результаті чого власником майна стала ОСОБА_2 , а на користь відповідача було стягнено компенсацію.

За таких обставин подальша доля спірного нерухомого майна залеежить від волі третьої особи ОСОБА_2 , проте матеріали справи не містять позиції останньої щодо позовної заяви та заяви про забезпечення позову, це при тому, що остання є співзасновником ТОВ «Псилогос» та повина володіти даною інформацією. Крім того, за виконавчими листами відповідача проводяться примусові виконавчі дії, де боржником є ОСОБА_2 , в тому чилі і щодо реалізації спірного нерухомого майна власником якого є остання.

Аналіз встановлених обставин та матеріалів справи ставить під сумнів істину ціль подачі даного позову до суду, що в свою чергу виключає наявність підстав для існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого прішення суду.

Однак, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув. Розгляд заяви провів з порушенням процесуальних вимог, а саме зважаючи на зміст спірних правовідносин та наведенні заявником доводи і надані докази, суд першої інстанції до розгляду поданої заяви віднісся формально, всіх обставин не перевірив та не пересвідчися у обгрунтованості доводів поданої заяви, а відповідно у необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Не взяв до уваги, що майно належить іншій особі, та не мотивував свої висновки, з огляду на те, чи не вплине рішення суду на права та інтереси даної особи.

Відповідно доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими та підлягають врахуванні при перегляді ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року та постановлення нової ухвали по суті поданої заяви.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником - адвокатом Кальченко Ю.О. - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» Рузматова А.А. про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 08 липня 2022 року.

Головуючий: ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко ____________________ Л.М. Хіль