Справа № 686/3952/22
Провадження № 2/686/3017/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Чевилюк З.А.

при секретарі Перун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позовній заяві вказала, що 20.04.2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Шлюб між ними було розірвано 27.01.2017 року. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту розлучення відповідач проживає окремо, за цей час зустрічався з донькою чотири рази. Участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Створені умови, які шкодять інтересам дитини. Матеріальної допомоги не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. У зв`язку із цим, вона змушена звертатись до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Чевилюк З.А. від 15.03.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

19.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, не заперечувала щодо заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив на електронну адресу суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглядати без його участі, оскільки з моменту розлучення він проживає на території Республіки Польща.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Надав суду висновок №2615/01-31 від 14.10.2022 року органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У висновку вказано, що працівники служби у справах дітей виїжджали за адресами, які вказані у позовній заяві як адреси проживання батьків, проте дверей їм ніхто не відчинив. На засідання комісії з питань захисту прав дитини батьки не приходили двічі, хоча були належним чином повідомлені. Свої позиції вони не висловили. Органу опіки та піклування не надано жодного документа та інформації, що б підтверджували винну поведінку батька, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виховання і утримання дитини, попередження його про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. У справі немає документів, які б свідчили, що він є хронічним наркоманом або алкоголіком, немає документів щодо його жорстокого поводження з дитиною, а також: документів про доведену вину в його діях, притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків тощо. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Цей захід тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини. З`ясувати думку неповнолітньої ОСОБА_3 неможливо. Враховуюче вищевикладене, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недоцільним.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано. У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спільна неповнолітня донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За таких умов, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, як зазначає Пленум Верховного суду України у постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Суд критично оцінює відсутність заперечень з боку відповідача, відповідно до ст.206 ч.4,ч.5, оскільки вказана позиція відповідача суперечить інтересам дитини.

Сукупність зібраних у справі доказів свідчить, що відповідач не в повній мірі виконував батьківські обов`язки щодо виховання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідача слід попередити про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків стосовно доньки .

На підставі ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 142, 200, 258, 259, 263-265, 353 ЦПК України, ст.ст.84,180-182 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . і покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, , вул. Героїв Маріуполя, 3, м. Хмельницький.

Суддя: З.А.Чевилюк