Справа № 487/611/21
Провадження № 2/487/230/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого-судді - Цуркан Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Брюханової О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Товарна Біржа «Нерухомість-Південь» про визнання договору купівлі - продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Південь» за №3241 від 20.01.1999 року та зареєстрований в ММБТІ під реєстровим №18421 від 08.02.1999 року.

Зазначає, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Зазначений договір 08.02.1999 року було зареєстровано у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. Однак, на даний час позивач не має можливості реалізувати право власника у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. У зв`язку з вищевикладеним, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Від ОСОБА_3 надійшла до суду заява, в якій він проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Судом встановлено, що 20.01.1999 року на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» укладено договір купівлі-продажу № 3241, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 , купив квартиру АДРЕСА_1 . Сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, відбулося повне виконання договору.

Зазначений договір 08.02.1999 року був зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 18421.

Згідно довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.11.2021р. №3287 вбачається, що станом на 28.12.2012р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 в цілому на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.1999р. № 3241, укладеного на ТБ «Нерухомість-Південь», зареєстровано БТІ 08.02.1999р.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»).

Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.

Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу - ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування сторонами спірного правочину ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.

Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру.

Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна.

Позивач на теперішній час не має можливості розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд.

Приймаючи до уваги те, що позивач не може усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76, 81 89, 263-265, 279ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Товарна Біржа «Нерухомість-Південь» про визнання договору купівлі - продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 20.01.1999 року за № 3241 на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» між продавцями - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та покупцем - ОСОБА_1 , який зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 08.02.1999 року за реєстровим № 18421.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , відомості про місце проживання невідомі.

ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Товарна Біржа «Нерухомість-Південь», , адреса: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 12-Б, кв. 44.

Суддя Р.С. Цуркан