Справа № 504/98/22
Номер провадження 2/504/1121/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Вінської Н.В..

секретаря Коцар А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», Лиманського районного відділу ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк», Лиманського районного відділу ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна накладеного постановою №19397110 від 21.05.2010 року відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено по причині того, що на нерухоме майно, що належало спадкодавцю, постановою, ВП № 19397110 від 21.05.2010 року відділ державної виконавчої служби Комінтернівським районного управління юстиції, накладений арешт.

09.04.2021 року позивач звернулась до начальника Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняти арешту з майна померлого ОСОБА_2 Однак листом віл 19.04.2021 року їй було повідомлено, що 21.05.2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого листа за номером 19397110. Як вбачається з даних реєстру за заявою стягувана одночасно з відкриттям виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення. 21.12.2012 року виконавче провадження було завершено на підставі пункту 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на той час у зв`язку з відмовою стягувана провести авансування витрат на проведення виконавчих дій. Термін зберігання завершених виконавчих проваджень згідно інструкції з діловодства в органах Міністерства юстиції складає 3 роки, тому у

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, у якій просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності та задовольнити її позовні вимоги.

Представник відповідача АТ «Альфа-банк» у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату та час його проведення.

Представник Лиманського районного відділу ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) про причини неявки суд не повідомив, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу.

Отже, на підставі норм ст.ст. ст. 247, 280-281 ЦПК України, суд провів заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Оцінивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2021 року 250862814 ВДВС Комінтернівського РУЮ накладено арешт на невизначене майно ОСОБА_2 , у межах позову у розмірі 103 750,26 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, свідоцтво про смерть віл 12 листопада 2019 року, серія НОМЕР_1 , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області (м.Одеса).

Позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 від 03 грудня 2019 року виданим Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області.

Як дружина померлого, а отже і спадкоємиця першої черги ОСОБА_1 звернулась до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 , та за її заявою зареєстровано спадкову справу №41/2020.

Доньки померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини на користь матері ОСОБА_1 про що надали свої заяви, які долучені до спадкової справи.

Листом від 02.04.2021 року державний нотаріус Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області повідомив позивачу про затримання видачі свідоцтва про право на спадщину до зняття арешту із майна спадкодавця.

Згідно відповіді Лиманського районного відділу ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) від 19.04.2021 року вбачається, що 21.05.2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого листа за номером 19397110 та за заявою стягувача одночасно з відкриттям виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення. 21.12.2012 року виконавче провадження було завершено на підставі пункту 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на той час у зв`язку з відмовою стягувана провести авансування витрат на проведення виконавчих дій. Оригінал виконавчого документу повернуто стягувану, а саме ЗАТ АЛЬФА БАНК. У подальшому у зв`язку з закінченням терміну зберігання виконавче провадження було знищено знищено.

Враховуючи те, що арешт на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 було накладено на підставі постанови ВДВС Комінтернівського РУЮ у м. Одесі від 21.05.2010 року у виконавчому провадженні №19397110 яке на даний час знищено, а також враховуючи неможливість зняття арешту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом зняття арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Подання позову про зняття арешту обумовлено тим, що такий арешт перешкоджає позивачу, як спадкоємцю (власнику) в процедурі оформлення спадкових прав.

Відповідно до п.п.1, 3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок № 296/5) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.17 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, Закон передбачає конкретний перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, а в інших випадках, такий арешт знімається судом.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», Лиманського районного відділу ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з майна померлого ОСОБА_2 , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції у викконавчому провадженні № 19397110 від 21.05.2010 року.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Вінська Н. В.