Провадження № 2-о/761/363/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ярової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою громадянки Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), громадянин Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року до Шевченківського районного суду міста Києва звернувся представник громадянки Федеративної Республіки Німеччина (далі також - ФРН, Німеччина) ОСОБА_1 - ОСОБА_4 із заявою, в якій просив встановити факт, що громадянка Німеччини (ФРН) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її чоловік - громадянин Німеччини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харків (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій.

Заява обґрунтована тим, що 23 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Хонер Харде, округ Рендсбург-Екарнфорде (ФРН).

ІНФОРМАЦІЯ_4 сурогатна мати ОСОБА_7 , яка народила дитину, надала згоду, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. на запис заявників батьками новонародженого нею хлопчика - ОСОБА_6 , якого вона народила ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Харкові (у Комунальному некомерційному підприємстві «Міський пологовий будинок № 6» Харківської міської ради) у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства.

Заявник вказує на те, що нормами законодавства Німеччини не передбачено визнання законною процедури народження дитини шляхом сурогатного материнства, а також, не передбачено визнання законними на території ФРН і свідоцтва про народження дитини, виданої в іноземній державі, проте, єдиний шлях для заявників на визнання їх сина дійсно їх дитиною для офіційних установ та органів ФРН, це надання (та подальша легалізація у Німеччині) рішення суду України про встановленні походження (батьківства) заявників.

У зв`язку з вищевикладеним, заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином про розгляд справи, однак, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлені належним чином. При цьому, ОСОБА_2 надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, в якій проти задоволення заяви не заперечував, просив задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 496 ЦПК України іноземці та інші іноземні особи, мають право звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересі. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ч. 2 ст. 123 Сімейного кодексу України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя.

Судом, з копії свідоцтва про шлюб установлено, що 23 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Хонер Харде, округ Рендсбург-Екарнфорде (ФРН).

Відповідно до наданої заявником копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 жовтня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (після зміни назви - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)), ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_6 , про що зроблено актовий запис за № 2948.

ОСОБА_6 народжений сурогатною матір`ю - ОСОБА_7 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Факт народження дитини чоловічої статі підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 620 від 08.07.2020 року, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Міський клінічний пологовий будинок № 6» Харківської міської ради.

Також судом установлено, що громадянка України ОСОБА_7 своєю заявою, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. за № 2978 від 21.10.2020, надала згоду на те, щоб батьками народженої нею ІНФОРМАЦІЯ_5 дитини - хлопчика на ім`я ОСОБА_6 (медичне свідоцтво про народження № 620, видане Комунальним некомерційним підприємством «Міський клінічний пологовий будинок № 6» Харківської міської ради 08.07.2020 року) у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства були записані ОСОБА_2 (як батько) та ОСОБА_1 (як мати).

Реєстрація факту народження дитини було здійснена відповідно до п. 11 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р, в редакції наказу № 3307/5 від 24.10.2010 р), що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.

В державному реєстрі актів цивільного стану записано, що заявники: громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 є батьком, а його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 є матір`ю дитини чоловічої статі (хлопчика) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, судом встановлено, що правом Федеративної Республіки Німеччина, громадянкою якої є заявниця (мати дитини) ОСОБА_1 , а також, батько дитини ( ОСОБА_2 ), сурогатне материнство заборонене, та в якості матері, відповідно до параграфу 1591 Цивільного кодексу ФРН, визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір).

З матеріалів справи вбачається, що на звернення заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до німецького правознавця д-р Марка Ольденбургера адвокатського бюро «Розе і Партнери» було надано відповідь (правовий висновок) від 11.07.2022, в якій, зокрема, зазначається, що згідно норм права ФРН громадянка ФРН (генетична матір) не може вважатись законною матір`ю дитини, матір`ю може бути лише жінка, зокрема, сурогатна мати, яка народила дитину. Хоча материнство після народження сурогатною матір`ю відхиляється від німецького положення про материнство згідно законодавства ФРН, таке материнство допустиме при наявності позитивного рішення іноземного (у даному випадку - українського) суду з цього питання. Визнання іноземним (у даному випадку - українським) судом батьківства громадян ФРН, які бажають стати батьками, має принципове значення для охорони інтересів дитини. Без такого рішення батьківські права особи, зокрема, яка бажає стати матір`ю, не будуть визнані у ФРН.

Таким чином, здійснений в Україні актовий запис про батьків в реєстрі актів цивільного стану громадян та видане на цій підставі свідоцтво про народження дитини не визнається в Німеччині як рішення (акт) компетентного органу України, зокрема, не визнається і свідоцтво про народження, в якому матір`ю народженого в Україні (шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій - методом сурогатного материнства) ОСОБА_6 записана ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_2 .

Згідно ч. 3. ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм.

В силу приписів статті 4 вказаного Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Статтею 65 цього Закону передбачено, що встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження.

Відповідно до ст. 16 цього Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство в Україні» встановлено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

У рішеннях від 26 червня 2014 року у справі «Меннессон проти Франції» скарга № 65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга № 65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак, Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У зв`язку із викладеним, для необхідності захисту інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне задовольнити заяву і встановити факт, що громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та її чоловік - громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є батьками ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Харкові (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій.

З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280,284, 315-319, 354, 355 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Заяву громадянки Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), громадянин Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт, що громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та її чоловік - громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є батьками ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Харкові (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: