РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 29.08.2022 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна тітка ОСОБА_3 , двоюрідна сестра матері позивачки ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, а саме, на земельну ділянку, площею 2,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського господарства, яка розташована на території колишньої Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Зазначає, що вона належить до спадкоємців п`ятої черги. Окрім позивачки спадкоємцем могла б бути відповідачrf по справі ОСОБА_2 , однак остання від прийняття спадщини відмовилася. Інших спадкоємців немає.

Зазначає, що звернувшись до приватного нотаріуса отримала відмову e прийнятті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні стосунки з спадкодавцем ОСОБА_3 . Тому вона не може реалізувати своїх спадкових прав, оскільки необхідно довести факт родинних відносин з померлою.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона ОСОБА_1 , є двоюрідною племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 2,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського господарства, яка розташована на території колишньої Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 05.09.2022 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду також не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги, що відповідачка визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що необхідно задовольнити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає таке.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 вказаною постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 двоюрідна тітка позивачки.

Вказані обставини підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема: копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №421, копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачкою серії НОМЕР_3 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 , копією трудової книжки ОСОБА_7 , а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили той факт, що позивачка ОСОБА_1 є двоюрідною племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03 березня 2022 року позивачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті її двоюрідної тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, постановою приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. від 03.03.2022№96/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_3 через відсутність документів про родинні стосунки із спадкодавцем та рекомендовано звернутися до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин.

Приймаючи до уваги підтвердження обставин існування родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 , а також те, що встановлення юридичного факту має значення для охорони прав та інтересів позивачки, оскільки остання позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити вказаний факт з метою оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про необхідність встановити факт того, що позивачка ОСОБА_1 є двоюрідною племінницею ОСОБА_3 , задовольнивши її позовні вимоги в цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з права власності на земельну ділянку, площею 2,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського господарства, яка розташована на території колишньої Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №095283.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до чч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У передбачений законом строк, позивачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті її двоюрідної тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 до нотаріуса з відповідною заявою не зверталася та не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.

Отже, за наданими відомостями позивачка є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивачка є спадкоємицею за законом вищевказаного спадкового майна, однак не може оформити свої спадкові права, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 265, 315, 319 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1270, 1272, 1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 , є двоюрідною племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку, площею 2,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського господарства, яка розташована на території колишньої Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий А.М. Лутай