ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №501/1953/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/1109/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 грудня 2018року, ухвалене під головуванням судді Петрюченка М.І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та відзиву на позов

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим в подальшому позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі- ПАТ «Банк «Київська Русь», банк) про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу.

Позов обґрунтувала тим, що 20 березня 2015 року між нею та Чорноморською філією ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі керуючого філією Бурлаки Є.Є. був укладений договір банківського рахунку № 284-00.

Предметом зазначеного договору було відкриття клієнту банком в порядку, встановленому чинним законодавством України, поточного рахунку номер № НОМЕР_1 в національній валюті України та здійснення його розрахунково-касового обслуговування.

На виконання умов зазначеного договору нею 20 березня 2015 року, через працівника Чорноморської філії банку ОСОБА_2 , якою безпосередньо і була проведена розрахунково-касова операція, був здійснений перерахунок грошових коштів в розмірі 164 100 грн. з поточного рахунку № НОМЕР_2 , який раніше був нею відкритий у Чорноморській філії банку на підставі договору банківського рахунку № 2662-00 від 08 грудня 2014 року, на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який було відкрито Банком 20 березня 2015 року на підставі договору банківського рахунку № 284-00, з призначенням платежу «власні кошти».

Після проведення даної розрахунково-касової операції грошові кошти 164 100 грн. були зараховані на поточний рахунок № НОМЕР_1 .

23 березня 2015 року, у зв`язку з неможливістю зняти кошти з поточного рахунку № НОМЕР_1 , вона звернулась до керуючого Чорноморською філією банку Бурлаки Є.Є. з заявою про повернення їй грошей в розмірі 164 100 грн. з поточного рахунку № НОМЕР_1 , проте, їй було відмовлено в повернені грошей у зв`язку з тим, що постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року, було прийняте рішення № 61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в банку.

При цьому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року (адміністративна справа № 826/22323/15), яка була частково залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року, постанова Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних скасована та визнана протиправною.

Цим же судовим рішенням, визнана протиправною та скасована постанова правління Національного банку України від 16 липня 2015року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь».

У зв`язку з відновленням діяльності банку, починаючи з кінця грудня 2016 року, вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогами повернути гроші, проте до цього часу відповідач так і не повернув їй банківський вклад у розмірі 164 100 грн., тому вона просила її позов задовольнити в повному обсязі та стягнути кошти на її користь (т.1а.с.1-6, а.с.52-53, 120-125).

У відзиві на позов представник банка просив суд відмовити в позові, посилаючись на відновлену діяльність банку у зв`язку із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року, яка залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року щодо постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», яка скасована та визнана протиправною.

Цим же судовим рішенням, була визнана протиправною та скасована постанова правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь».

При цьому наразі відповідне рішення оскаржується у Верховному Суді, та справа № 826/171/17 є взаємопов`язаною з даною справою, тому у зв`язку з процедурою ліквідації унеможливлюється стягнення коштів з ПАТ «Банк Київська Русь» у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (т.1а.с.171-173).

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_1 банківський вклад у розмірі 164 100 грн. за договором банківського рахунку № 284-00 від 20 березня 2015 року про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 .

Стягнуто з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь держави судовий збір у розмірі 1641 грн. (т.1а.с.229-236).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Стрюкова І.О. просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

На обґрунтування скарги зазначила, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про задоволення позову. Судом не враховано, що:

- при ухваленні 06 грудня 2018 року оскаржуваного рішення, постанова Київського адміністративного суду від 05 грудня 2016 року та постанова Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року по адміністративній справі № 826/22323/15 були скасовані постановою Верховного Суду від 02 листопада 2018 року, а тому діяли обмеження, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- висновки суду першої інстанції, що ПАТ «Банк «Київська Русь» не відноситься до категорії неплатоспроможних, та на нього не поширюється обмеження, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не відповідають дійсним обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення;

- до вказаних правовідносин застосовується ст.ст.49,52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальний та потребує обов`язковому застосування у вказаних правовідносинах;

- у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами/вкладниками, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах;

- перебування ПАТ «Банк «Київська «Русь» в процедурі ліквідації зумовлює для вкладників/кредиторів настання відповідних правових наслідків - виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ст.ст.49,52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»);

- аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №910/23398/16, в постановах Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №308/3282/15, від 14 лютого 2018 року у справах № 761/20903/15, № 553/2630/15;

- позивачка скористалась своїм правом та звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» із заявою від 20 серпня 2015року (вх.№17159 від 25 серпня 2015 року) про включення її до реєстру кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь». За наслідками розгляду даної заяви, вимоги позивачки були задоволені та акцептовані до 4 черги в сумі 164 100,00 грн.;

- в будь-якому випадку, запровадження процедури ліквідації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів у таких правовідносинах, а тому позов про стягнення коштів є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню (т.2а.с.35-39).

Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники процесу не скористались.

Учасники судового процесу про дату судового засідання, призначеного на 28 червня 2022 року, повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи у зв`язку з поважними причинами, не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок скасування постанови правління Національного банку України, починаючи з 05 грудня 2016 року, ПАТ «Банк «Київська Русь» не відноситься до категорії неплатоспроможних, а тому на нього не поширюється обмеження, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тому кошти, належні власнику ОСОБА_1 , підлягають стягненню в загальному поряду на підставі рішення суду та виконавчого документу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Апеляційним судом встановлено, що 18 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та Чорноморською філією ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір банківського рахунку № 2662-00 (т.1а.с.13-16).

Згідно копії договору банківського рахунку № 284-00, укладеного між ОСОБА_1 та Чорноморською філією ПАТ «Банк «Київська Русь» 20 березня 2015 року, відповідач взяв на себе зобов`язання щодо відкриття клієнту в порядку, встановленому чинним законодавством України, поточного рахунку номер ( НОМЕР_1 ) в національній валюті України та здійснення його розрахунково-касового обслуговування (т.1.а.с.10-12).

Відповідно до копії платіжного доручення № 10 від 20 березня 2015 року, ОСОБА_1 , на виконання умов зазначеного договору, о 15:31:27 годині 20 березня 2015 року був здійснений перерахунок грошових коштів в розмірі 164 100 грн., з поточного рахунку № НОМЕР_2 , який раніше був нею відкритий у Чорноморській філії банку на підставі договору банківського рахунку № 2662-00 від 08 грудня 2014 року, на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який було відкрито банком 20 березня 2015 року на підставі договору банківського рахунку № 284-00, з призначенням платежу «власні кошти» (т.1а.с.17-18,21,55-59).

Копії виписок з особових рахунків позивача, свідчать про те, що 20 березня 2015 року грошові кошти в розмірі 164 100 грн. були перераховані з поточного рахунку № НОМЕР_2 на поточний рахунок № НОМЕР_1 (т.1а.с.55-59).

23 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з вимогою до банку про повернення грошових коштів в розмірі 164 100 грн. (т.1а.с.24).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року, прийнято рішення №61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу ОСОБА_3 на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» (т.1а.с.150-151).

28 квітня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» повідомив ОСОБА_1 , що кошти в сумі 164 100 грн. вони не можуть їй видати, оскільки постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» банк ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано неплатоспроможним. Тому виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року, було прийняте рішення № 61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в банку(т.1а.с.27-29).

Заява про задоволення вимог кредитора свідчить про те, що ОСОБА_1 звернулась уповноваженої особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. з вимогами про повернення коштів в розмірі 164 100 грн.(т.1а.с.30).

08 вересня 2017 року ОСОБА_1 знов звернулась з вимогою до відповідача про повернення коштів в розмірі 164 100 грн. (т.1а.с.38-39).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року по адміністративній справі № 826/22323/15, яка була частково залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року, постанова правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» була скасована та визнана протиправною. Цим же судовим рішенням, була визнана протиправною та скасована постанова Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь» (т.1а.с.78-92, 93-107).

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 червня 2016 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки по 16 липня 2018 рік(т.1а.с.144).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 червня 2018 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки з 17 липня 2018 року по по 16 липня 2020 рік(т.2а.с.13).

Постановою Верховного Суду від 02 листопада 2018 року (справа № 826/22323/15) скасована постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року та постанова Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року, справа передана на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду (т.2а.с.42-46).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У справі, що переглядається, правовідносини між сторонами виникли з приводу повернення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України.

Правління Національного банку України приймає рішення про віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних (п.1ч.1 ст.15 Закону України «Про Національний банк України»).

Так, ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Внесення грошових коштів на рахунок вкладника іншою особою передбачено ч. 1 ст. 1062 ЦК України, а саме зазначено, що кошти на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до п.6ч.1ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Порядок задоволення вимог кредиторів після початку процедури ліквідації банку врегульований розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) (п.1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Законом передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку повноваження органів управління банку здійснює, зокрема, уповноважена особа Фонду (п.1ч.1ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до наведених вище приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної ст. 52 цього Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визначена ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» черговість задоволення вимог кредиторів до банку не позбавляє та не обмежує вкладників банку права на повернення вкладу, а лише зумовлює певні процедурні питання здійснення ними цього права.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та черговості.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації, зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними; цей Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах.

Такого ж висновку щодо застосування норм матеріального права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29 серпня 2018 року в справі № 127/10129/17, від 13 березня 2018 року в справі № 910/23398/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2015 року у ПАТ «Банк «Київська Русь» було розпочато процедуру ліквідації, стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було неможливим.

18 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та Чорноморською філією ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір банківського рахунку № 2662-00, за яким власник коштів ОСОБА_1 , відповідно до копії платіжного доручення № 10 від 20 березня 2015 року на виконання умов зазначеного договору, перерахувала банку грошові кошти в розмірі 164 100 грн.

Проте, такі кошти на поточному рахунку тимчасово заблоковані з метою подальшого їх відшкодування за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку в порядку вимог ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 оскільки відповідач безпідставно не повернув їй суму банківського внеску, є помилковим.

Більш того, висновок суду, що внаслідок скасування постанови Правління Національного банку України, починаючи з 05 грудня 2016 року (дата набрання законної сили постанови суду) ПАТ «Банк «Київська Русь» не відноситься до категорії неплатоспроможних, а тому на нього не поширюється обмеження, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти належні власнику підлягають стягненню в загальному поряду на підставі рішення суду та виконавчого документу, є необґрунтованим.

Так, при ухваленні 06 грудня 2018 року оскаржуваного рішення, постанова Київського адміністративного суду від 05 грудня 2016 року та постанова Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року по адміністративній справі №826/22323/15 були скасовані постановою Верховного Суду від 02 листопада 2018 року. Справу №826/22323/15 передано на розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, після того, як скасовані судові рішення, діяли обмеження, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, посилання позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 826/22323/15, відповідно до якої визнано протиправною та скасовано постанову правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», якою визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», є помилковими з огляду на те, що рішення Фонду від 19 березня 2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та рішення Фонду від 17 липня 2015 року № 138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» та від 23 червня 2016 року № 1085 є чинним, тому ліквідаційна процедура відповідача відбувається. Рішення Фонду гарантування щодо введення тимчасової адміністрації та початку ліквідації у ПАТ «Банк «Київська Русь» прийняті не лише на підставі рішень Національного банку України, а і в силу приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та на підставі і на виконання плану врегулювання».

Саме до вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28 липня 2021року у справі № 748/1961/19 (провадження № 61-11786св20) щодо ПАТ «Банк «Київська Русь».

Крім того, у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 501/3097/16- ц (провадження № 61-38259св18), Верховний Суд дійшов висновку, що після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації стягнення коштів за зобов`язаннями цього банку можливе лише у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому банк, який перебуває на стадії ліквідації, діє через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважену особу Фонду та не може поза процедурою, визначеною вказаним Законом, відповідати за зобов`язаннями за договорами банківського вкладу.

Доводи позивачки щодо повернення вкладу в сумі 164 100 грн. є необґрунтованими, так як 20 березня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь». На момент ухвалення рішення судом в банку було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, що відповідно до законодавства та вказаних висновків Верховного Суду унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», котрий є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України та визначає черговість задоволення вимог кредиторів.

Відповіддю від 19 вересня 2017 року, за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої І.В., відповідач визнав кредиторську вимогу позивача у сумі 164 100 грн., та заначив, що кредиторська вимога зареєстрована банком 25 серпня 2015 року за вх.№17159, включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь». Задоволення кредиторської вимоги буде здійснено у 4 чергу (т.1а.с.54).

Тобто, законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, судом невірно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у позові.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , як вкладник за договором депозиту, є споживачем фінансових послуг, а тому на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору як за подання позовної заяви, так й за подання апеляційних та касаційних скарг.

Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, то судові витрати, понесені ПАТ «Банк «Київська Русь» за подання апеляційної скарги підлягають компенсації в сумі 2 461,50 грн. за платіжним дорученням №7228 від 21 червня 2019 року за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України(т.2а.с.40).

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в постанові від24 лютого 2021 року справа № 758/5941/15-ц (провадження № 61-13442св20).

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Стрюкової Ірини Олександрівни задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 грудня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу відмовити.

Судові витрати, понесені публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» за подання апеляційної скарги у розмірі 2461(дві тисячі чотириста шістдесят одна) грн.50коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Головуючий

Судді: