Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2451/22
номер провадження 2/695/1044/22

26 грудня 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Золотоніського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Піщанської сільської ради Золотоніського району, в якому просить в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його баби ОСОБА_2 , визнати право на земельну частку (пай) із земель КСП «Софіївське», площею 3.47 умовних кадастрових гектари, яка належали померлій.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що після смерті його баби ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної частки (паю) із земель КСП «Софіївське», які розташовані на території Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, та належали за життя померлій ОСОБА_2 . Позивач вказує, що він, у встановлений законом строк, після смерті баби, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, постановою нотаріуса від 02.09.2022 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та оформленні свідоцтва на земельну частку (пай) із земель КСП «Софіївське», оскільки відсутні правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно. Позивач, не маючи іншої можливості оформити право власності на спадкове майно, звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2022 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області у підготовче засідання не прибув, направивши до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача, в якому, Піщанська сільська рада заявлені вимоги позивача визнає в повному обсязі, розгляд справи просить розглянути без участі представника.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
З матеріалів справи судом встановлено, та визнається сторонами, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.11.1975 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24.06.2016 року, виданого повторно.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16.08.2016 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області «Про розгляд запиту» від 11.08.2022 за вих. № 29-23-0.3-2476/2-22, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), наявний запис від 23.06.1999 року № 319 щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку(пай) серії ЧР № 0317992 із земель КСП «Софіївське» на території Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на ім`я ОСОБА_2 (було виготовлено на підставі розпорядження Золотоніської РДА від 04.02.1997 року № 32). Підпис щодо його отримання у Книзі відсутній.
Постановою приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Я.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.09.2022 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) № 319 від 23.06.1999 із земель КСП «Софіївське», у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Частиною першою статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1258 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
При вирішенні даного спору, суд також бере до уваги, що відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є зокрема нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Отже статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Я.І., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 Сидоренко ОСОБА_3 , позивач 02.02.2017 звернувся із заявою про прийняття спадщини, а 15.03.2017 та 23.10.2017 року із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. І 15 березня 2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а 23.10.2017 року на житловий будинок з з прибудовами та надвірними спорудами і земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .
02 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) № 319 від 23.06.1999 року на території Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області
Постановою приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Я.І. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.09.2022 позивачувідмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Статтею 39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Пунктом третім частини першої ст.34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтва про право на спадщину.
За правилами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Виходячи зі змісту ст.,ст. 1296 - 1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Також при вирішенні даної справи суд зауважує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2002 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) осовним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).Якщо спадкодавець має право на земельну частку (пай) але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку пай є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю
Таким чином на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити.
Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Прохальна частина позовної заяви не містить клопотання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат при зверненні до суду з даним позовом.
Відтак, витрати позивача щодо сплати судового збору належить віднести на його рахунок.
Керуючись ст.,ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Золотоніського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 3,47 га в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Софіївське» на території Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0317992 на ім`я ОСОБА_4 , що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 319 від 23.06.1999 року.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Середа Л.В.