Справа № 185/4208/22
Провадження № 2/185/2446/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря Преображенської К.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника відповідачів ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення

В С Т А Н О В И В

Позивач 15.06.2022 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення.

Позивач просить суд:

- позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права користування житловим будинком АДРЕСА_1 ;

- виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення;

- позбавити, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , права користування житловим будинком АДРЕСА_1 ;

- виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ОСОБА_7 . володіє на правах приватної власності житловим будинком, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120 загальною площею 62,8 кв.м. та земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок площею 600 кв.м. (кадастровий номер земельної ділянки відсутній), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок перейшов їй у власність від рідної бабці ОСОБА_8 за договором довічного утримання (догляду) від 26.12.2008 року. На момент оформлення договору довічного утримання (догляду) та до смерті бабусі яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 . в будинку фактично мешкали тільки вона і бабуся, але зареєстрованими у будинку були: її мати ОСОБА_3 та її рідна сестра ОСОБА_4 . Фактично мати та сестра не проживали в будинку та не вели з нами спільного господарства в період часу з 2015 року по лютий 2020 року. Понад 5 років останні мешкали за кордоном в російській федерації. Позивачу не відомо чим вони займалися, яким чином утримували себе, але у лютому 2020 року вони приїхали з росії разом з неповнолітньою дитиною, народженою сестрою ОСОБА_6 , який був народжений у росії 18.07.2014 року. По приїзду сестра зареєструвала місце проживання свого неповнолітнього сина за адресою проживання без відома позивача.

З моменту приїзду матері, сестри та її сина, в будинку без реєстрації та її дозволу стали проживати співмешканці матері та сестри, які систематично змінювалися, вели антисоціальний спосіб життя: не працювали, займалися дрібними крадіжками, в тому числі речей з будинку, розпивали спиртні напої, вживали наркотичні речовини, у не тверезому стані, часто влаштовували сварки та бійки. Одразу, по приїзду родичів, їй створили нестерпні умови спільного проживання у власному будинку, а вже через місяць-два взагалі не впустили до власного будинку та вона вимушена була орендувати квартиру для проживання. Але весь цей час намагалася вселитися до будинку, використовувала спроби домовитися про спільне проживання з відповідачами, за однієї умови, що сторонніх осіб в будинку не буде, але марно.

Наразі в будинку мешкає співмешканець сестри ОСОБА_9 . При намаганні потрапити до оселі, останній постійно погрожує фізичною розправою, перешкоджає проживанню у власному будинку. Позивач неодноразово звертався до поліції відносно порушених прав та прав неповнолітньої дитини ОСОБА_6 . Інформація зареєстрована до ЖЄО Павлоградського РВІІ за № 3387 від 12.02.2021 року, № 25683 від 19.10.2021 р. За інформацією Павлоградського РВИ відносно вказаної особи були складені адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАГІ та останній був поставлений на облік в Павлоградському РВП.

Представником відповідачів до суду надано письмовий відзив на позов у якому він зазначає наступне. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачі мають борг за комунальні платежі з час користування будинком, ведуть антисоціальний спосіб життя, перешкоджають позивачу належним чином користуватися будинком, знищують меблі, руйнують будинок тощо.

Обставини,які вказані у позові, не можуть бути правовою підставою для задоволення позову з наступних підстав. Вбачається, що поміж сторонами склалися і довгий час існують неприємні відносини.

За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом.

За диспозицією ч.1 ст.116 Житлового кодексу України виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення можливе, якщо особи систематично руйнують або псують жиле приміщення. Про такі факти позивач суду докази не надав. За час користування будинком відповідачі (кожен окремо) не притягалися до адміністративної відповідальності за порушення правил проживання у будинку. Заходи громадського впливу до відповідачів за неможливість проживання у будинку з іншими особами, у тому числі і з позивачем, не застосовувалися. Фактично відсутні юридичні доказові обставини для позбавлення права відповідачів користування та виселення з будинку без надання іншого житла. Це є підставою для відмови у задоволенні позову. Позовна заява є передчасною. Позивач надав суду світлини кімнат будинку з яких вбачається, що у кімнатах повсякденний стан для життя. У скрутний військовий час дуже важко створити умови «райського» життя.

За ч.1 ст.31 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 14 років - малолітня особа і має часткову цивільну дієздатність. Позивач вимагає суд виселити з будинку ОСОБА_6 , якому пішов 9-й рік. ОСОБА_6 не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.116 ЖК України і не може бути виселеним з будинку. ч.2 ст.109 ЖК України передбачено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту.

За ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Позивач не враховує ч.2 ст.20 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, а саме - у праві на житло. Законом № 7137-д на час воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення зупиняється дія норми про виселення мешканців із житлових, будинків, переданих в іпотеку. За ст.8 Цивільного кодексу України під час розгляду цієї справи доцільно застосувати аналогію закону.

Позивач не враховує вимоги ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» в тій частині, що саме держава охороняє і захищає права та інтереси дітей. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення правочинів щодо жилих приміщень.

Виселення малолітніх дітей без надання іншого житла суперечить моральним засадам суспільства, інтересам дітей та їх правам на належний рівень життя, які визначені ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», п.1 ст.27 Конвенції ООН про права дитини.

В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позов підтримали і просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовні заяві.

Відповідачі та їх представник, кожен окремо, позов не визнали і просили в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов.

Представник Органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, при цьому надавши суду письмовий висновок Органу опіки та піклування. Просив суд розглядати справу без його участі.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен окремо, в судовому засіданні пояснили, що в будинку проживають відповідачі по справі. В будинку безлад, брудно, відключено електрика, газопостачання у зв`язку з боргами. Відповідачі вживають спиртні напої, за дитиною не слідкують, постійно сваряться, кричать. Будинок рушиться.

Вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Позивач по справі ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_4 .

Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В будинку без згоди позивача, проживають відповідачі по справі, так як вважають, що мають право користуватися цим будинком після смерті бабусі ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . В будинку проживає співмешканець ОСОБА_4 . ОСОБА_9 . За будинком не слідкують, не ремонтують його, будинок приходить у не жилий стан, в будинку безлад, за комунальні послуги не сплачують внаслідок чого в будинку було відключено електрику та газопостачання. Зі слів сусідів, свідків по справі, вживають алкогольні напої, постійно сваряться, за диною належним чином не слідкують.

Після відкриття провадження по справі працівники Органу опіки та піклування оглянули будинок і склали відповідний висновок, щодо можливості виселення з будинку неповнолітньої особи. У Висновку зазначено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є рідними сестрами. ОСОБА_4 має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В свідоцтві про народження дитини відомості про батька відсутні.

Мати ОСОБА_4 разом з дитиною ОСОБА_12 зареєстрована та проживає на АДРЕСА_1 . Умови проживання умовно задовільні. За цією адресою також зареєстрована і проживає баба ОСОБА_3 . Згідно з інформацією, наданою Павлоградським міським центром соціальних служб, ОСОБА_4 проживає з співмешканцем ОСОБА_9 . Вона та він працюють. Під час чергового відвідування виявлено, що у будинку прибрано. В наявності продукти харчування, для дитини облаштоване місце для сну та відпочинку. Приготування їжі здійснюється на газовій плиті, яка приєднана до газового балону. За заявою власника в будинку відключено газо та електропостачання. ОСОБА_4 не має на праві приватної власності або користування будь-якого іншого житлового приміщення.

В позовній заяві ОСОБА_7 вказує, що на праві приватної власності має будинок, в якому до 2020 року її мати, сестра та племінник не проживали. З моменту приїзду родичів в будинку стали проживати і їх співмешканці. Вони ведуть антисоціальний спосіб життя, не працюють, розпивають спиртні напої, влаштовують сварки та бійки, чим створили нестерпні умови для спільного проживання, згодом не впустили в будинок. З цього питання неодноразово зверталася до відділу поліції. З питань відчуження житла ОСОБА_7 та ОСОБА_4 до служби у справах дітей, органу опіки та піклування не зверталися. Дане питання розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей передбачено, що держава охороняє та захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчинені будь яких правочинів стосовно приміщень право власності чи право користування якими вони мають.

Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України правочин - дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Служба у справах дітей не може допустити, щоб цивільні права дитини у даному випадку були порушені.

Питання захисту житлових прав малолітнього ОСОБА_6 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Діючи виключно в інтересах дитини, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за неможливе визнати малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та неприпустимість його виселення.

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені факти на які посилається позивач у своїй позовній заяві. Відповідачі дійсно проживають в житловому будинку, якій належить на праві приватної власності позивачу, без її згоди, чинять позивачу перепони у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому.

Ведуть антисоціальний спосіб життя, чинять скандали та бійки, своєю бездіяльністю сприяють руйнуванню житлового будинку.

Але приймаючи до уваги те, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_6 не мають іншого житла, після звернення позивача до суду намагаються навести у будинку порядок, а також те, що на теперішній час у державі оголошено військовий стан, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити при цьому обмежившись попередженням відповідачів про недопустимість в подальшому руйнування житлового приміщення та порушення правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача по справі.

Керуючись ст. 89,133,141,258-265,273,280-284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Попередити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про недопустимість в подальшому руйнування житлового приміщення та порушення правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 12 грудня 2022 року.

Суддя: В. О. Головін