Справа № 723/5420/21
Провадження № 2/723/1795/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Дячук О.О.,

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м.Сторожинець цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» до ОСОБА_1 , третьої особи Акціонерного товариства «Креді агріколь Банк» про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 жовтня 2019р. між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Креді агріколь Банк» було укладено кредитний договір №7/2937552 відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 91002.00грн. строком на 60 місяців з 30.10.2019р. по 29.10.2024р..

ОСОБА_1 підписала договір, погодилася з умовами користування кредитом.

ОСОБА_1 умови договору не виконує внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 96423.78гривень.

05 серпня 2021р. між Акціонерним товариством «Креді агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» було укладено договір відступлення права грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 в тому числі за кредитним договором №7/2937552 від 30.10.2019р. що був укладений з ОСОБА_1 , тобто Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» заборгованість в розмірі 96423.78гривень та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.04.2022р. постановлено ухвалу, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що ОСОБА_1 вважає, що зазначена сума заборгованості за кредитним договором нарахована безпідставно та фактично виникла внаслідок порушення Банком вимог законодавства.

Зокрема, умова комплексного договору №7/2937552, укладеного 30 жовтня 2019 року

між сторонами по справі, яка передбачає сплату комісійної винагороди за обслуговування

кредитної заборгованості у розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, яка включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне та письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо, є несправедливою, має наслідком дисбаланс прав і обов`язків на шкоду позичальнику,а тому є недійсною з моменту укладення.

Крім того, моніторинг заборгованості не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить ч.З ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, згідно п.17. ч.І ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції,

чинній на момент укладення спірного договору) послуга - діяльність виконавця з надання

(передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального

блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його

особистих потреб.

Відповідно до ч,8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або

двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Оскільки аналіз положень цього закону не дає підстав вважати, що моніторинг

кредитної заборгованості є послугою, тому стягнення коштів за її виконання є

необгрунтованим.

З урахуванням наведеного умова комплексного договору №7/2937552, укладеного 30

жовтня 2019 року між сторонами по справі, яка передбачає сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту є

нікчемною.

Зазначене в повній мірі узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18).

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд 19 лютого 2020 року по справі

№756/8840/17-ц, визнавши банківську комісію AT КБ «ПриватБанк» за кредит незаконною і зазначивши, що банки не можуть зобов`язати клієнтів її сплачувати.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого

кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, така дія, як

надання фінансового інструменту, не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником.

Зважаючи на вищевикладене, в даному випадку підлягають застосуванню правові

наслідки недійсності нікчемного правочину щодо п. 1.3.2. комплексного договору

№7/2937552, укладеного 30 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та

Акціонерним товариством «Креді агріколь Банк», який передбачає сплату комісійної

винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,30% у місяць від суми

кредиту.

З цих підстав вимога Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Брайт-К» в частині стягнення комісії у розмірі 12558 гривень 30

копійок (10465,25+2093,05) не підлягає задоволенню.

В той же час, з виписки по рахунку вбачається, що банк щомісяця нараховував, а

ОСОБА_1 сплачувала комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до, наданого позивачем, розрахунку ОСОБА_1 сплатила 62420 гривень, з яких 31402 гривні 15 копійок було самостійно банком зараховано на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Зарахування, сплачених відповідачкою коштів на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а не на погашення заборгованості за тілом кредиту суперечить чинному законодавству.

Враховуючи недійсність пункту п 1.3.2. спірного кредитного договору, на виконання

умов якого відповідачкою було сплачено 31402 гривні 15 копійок комісії, ці кошти

підлягають зарахуванню у рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту.

За таких обставин, сума заборгованості становить 52463 гривень 33 копійки (96423,78-12558,30-31402,15), а не 96423 гривень 78 копійок, обрахованих позивачем.

Просить відмовити в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» до ОСОБА_1 , третьої особи Акціонерного товариства «Креді агріколь Банк» про стягнення заборгованості в розмірі 96423 гр.

Справу просить розглянути у відсутності відповідача та її представника.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2019р. між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Креді агріколь Банк» було укладено кредитний договір №7/2937552 відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 91002.00грн. строком на 60 місяців з 30.10.2019р. по 29.10.2024р..

Умовами комплексного договору №7/2937552, укладеного 30 жовтня 2019 року

між сторонами по справі, передбачено сплату комісійної винагороди за обслуговування

кредитної заборгованості у розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, яка включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне та письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

ОСОБА_1 підписала договір, погодилася з умовами користування кредитом.

05 серпня 2021р. між Акціонерним товариством «Креді агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» було укладено договір відступлення права грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 в тому числі за кредитним договором №7/2937552 від 30.10.2019р. що був укладений з ОСОБА_1 , тобто Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором

ОСОБА_1 умови договору не виконує внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 96423.78гривень, яка складається з наступного: 71365.79грн. - заборгованість за тілом кредиту;

11559.20грн. заборгованість за процентами за користування кредитом;

10465.25грн. - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості;

940.49грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, яка нарахована за період з 14.09.2021р. по 27.10.2021р. (включно);

2093.05грн. - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості за період з 14.09.2021р. по 27.10.2021р. (включно).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 та ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів.

Так, згідно п.17. ч.І ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції,

чинній на момент укладення спірного договору) послуга - діяльність виконавця з надання

(передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального

блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його

особистих потреб.

Відповідно до ч,8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або

двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Оскільки аналіз положень цього закону не дає підстав вважати, що моніторинг

кредитної заборгованості є послугою, тому стягнення коштів за її виконання є

необгрунтованим.

З урахуванням наведеного умова комплексного договору №7/2937552, укладеного 30

жовтня 2019 року між сторонами по справі, яка передбачає сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту є

нікчемною.

Зазначене в повній мірі узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18).

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд 19 лютого 2020 року по справі

№756/8840/17-ц, визнавши банківську комісію AT КБ «ПриватБанк» за кредит незаконною і зазначивши, що банки не можуть зобов`язати клієнтів її сплачувати.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого

кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, така дія, як

надання фінансового інструменту, не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником.

За правилами ч.І ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому

Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства,

його моральним засадам.

Відповідно до ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.І ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних

наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у

натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого

повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до абз.2 ч,5 ст.216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності

нікчемного правочину з власної ініціативи.

Разом з тим, відповідно до ст,217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Зважаючи на вищевикладене, в даному випадку підлягають застосуванню правові

наслідки недійсності нікчемного правочину щодо п. 1.3.2. комплексного договору

№7/2937552, укладеного 30 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та

Акціонерним товариством «Креді агріколь Банк», який передбачає сплату комісійної

винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,30% у місяць від суми

кредиту.

З цих підстав вимога Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Брайт-К» в частині стягнення комісії у розмірі 12558 гривень 30

копійок (10465,25+2093,05) не підлягає задоволенню.

В той же час, з виписки по рахунку вбачається, що банк щомісяця нараховував, а

ОСОБА_1 сплачувала комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до, наданого позивачем, розрахунку ОСОБА_1 сплатила 62420 гривень, з яких 31402 гривні 15 копійок було самостійно банком зараховано на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Зарахування, сплачених відповідачкою коштів на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а не на погашення заборгованості за тілом кредиту суперечить чинному законодавству.

Враховуючи недійсність пункту п 1.3.2. спірного кредитного договору, на виконання

умов якого відповідачкою було сплачено 31402 гривні 15 копійок комісії, ці кошти

підлягають зарахуванню у рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту.

За таких обставин, сума заборгованості становить 52463 гривень 33 копійки .

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі Конституції України, ст.ст.526, 549, 626, 629, 638, 1046-1047,1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 81,141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» до ОСОБА_1 , третьої особи Акціонерного товариства «Креді агріколь Банк» про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жит. с.Давидівка, Чернівецького району, Чернівецької області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» адреса: м.Київ вул..Магнітогорська 1, 02094, суму заборгованості за кредитним договором №7/2937552 від 30 жовтня 2019р. в розмірі 52463 гривень 33 копійки .

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жит. с.Давидівка, Чернівецького району, Чернівецької області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» адреса: м.Київ вул..Магнітогорська 1, 02094 судовий збір в розмірі 2270(дві тисячі двісті сімдесят ) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: Олександра Дячук