Справа № 604/797/22
Провадження № 2/604/349/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

у с т а н о в и в :

09 вересня 2022 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Колцуняк Ю.В., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3724,79 грн та 100000,00 грн моральної шкоди, завданих внаслідок неправомірних дій відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що належні відповідачу бики постійно випасаються без нагляду та без жодного припону на пасовищі, а також на інших земельних ділянках, серед яких є і земельна ділянка позивачки. Відповідач не забезпечує безпеку для людей та тварин та завдається матеріальна шкода у вигляді поламаних огорож та знищення посівів.

25 травня 2022 року належні відповідачу бики напали на корову позивачки, яка на той час була тільною. З цього приводу позивачка звернулася до поліції. Дії та бездіяльність відповідача загрожують життю та здоров`ю позивачки, інших мешканців селища. В результаті неконтрольованого випасу відповідачем своєї ВРХ, вона не може випасати та взагалі виганяти на вулицю свою корову, оскільки є ризик отримання тілесних ушкоджень. Зазначає, що вина відповідача полягає у необережності та свідомому нехтуванні порядку поводження з ВРХ. Позивачка змушена нести додаткові витрати по закупівлі кормів для свєї корови, витрати на її лікування. Вказує на те, що після спричинення шкоди майну позивачки та загрози спричинення шкоди здоров`ю, вона переносить душевні страждання та переживання, не може жити повноцінним життям та поратися по господарству.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Колцуняк Ю.В. позов підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, надав заперечення на позов (відзив), в якому просив відмовити в позові, оскільки в позові не наведено жодних доказів щодо порушення ним правил утримання ВРХ, не наведено жодних вимог нормативних актів щодо обов`язкового утримання биків на припоні. Позивачка виганяє свою корову на пасовище в дні, коли корова перебуває в «охоті» в порушення правил утримання худоби та з метою створення штучних доказів порушення ним (відповідачем) правил користування громадським пасовищем. Крім того, позивачкою не наведено жодних доказів зв`язку понесення нею витрат на закупівлю кормів з неможливістю випасання корови. Твердження позивачки про те, що вона не може виходити на вулицю, не відповідають дійсності, оскільки 27.04 спокійно гнала свою корову на парування через пасовище.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Підволочиської селищної ради із заявою про надання допомоги та захисту від нападу худоби громадянина ОСОБА_2 . Депутатом Підволочиської селищної ради Гацом Б.М. було складено акт, в якому зафіксовано, що по прибуттю за місцем проживання ОСОБА_1 виявлено травмовану корову, працівників поліції, місцевого фермера ОСОБА_3 , який пояснив, що бики ОСОБА_2 напали на корову ОСОБА_1 . Пізніше прибув ветеринарний лікар ОСОБА_4 , який надав допомогу травмованій корові (зроблено відповідну фото фіксацію (а.с. 23).

В судовому засіданні досліджено матеріали перевірки звернень ОСОБА_1 , зареєстровані в журналі ЄО ВП №5 (смт Підволочиськ) 27.04.2022 за №935 та 25.05.2022 за №1157 (а.с. 52-62). З вказаних матеріалів вбачається, що до відділу поліції 27.04.2022 надійшло повідомлення ОСОБА_1 про конфлікт із ОСОБА_2 з приводу випасання ВРХ. Відібрано пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовився від надання письмових пояснень.

Згідно довідки ДОП ВП №5 (смт Підволочиськ) Климчука С.В. ним протягом часу з 25.05.2022 по 04.06.2022 проведено перевірку за зверненням ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено, що 25.05.2022 до відділку поліції надійшло повідомлення ОСОБА_1 про конфлікт, що виник у неї з ОСОБА_2 , який не припинає свою ВРХ, в результаті чого бик ОСОБА_2 напав на корову ОСОБА_1 на пасовищі.

За матеріалами обох перевірок ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Допитані під час розгляду справи в суді свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 повідомили, що бики (ВРХ), що належать ОСОБА_2 часто випасаються не на припоні, ОСОБА_2 залишає тварин без нагляду, у зв`язку з чим бики нападають на людей та тварин, нищать городину на прилеглих господарствах. 25 травня 2022 року були безпосередніми свідками нападу бика, що належить ОСОБА_2 на корову, що належить ОСОБА_1 .

Пред`являючи позов ОСОБА_1 , у тому числі, також зазначила, що відповідач категорично та агресивно реагує на будь-які зауваження з боку мешканців селища. Дії відповідача загрожують життю та здоров`ю як особисто позивачки, так і її майну. Вона боїться ходити по вулиці та пасовищі, оскільки переживає за своє життя та життя своїх рідних. Через триваючий безнаглядний випас відповідачем ВРХ (биків), вона не може випасати та взагалі виганяти на вулицю свою корову, оскільки є ризик отримання тілесних ушкоджень.

Позивачка змушена нести додаткові витрати по закупівлі кормів для своєї корови, про що свідчать рахунки та квитанції, витрати на лікування корови.

Внаслідок триваючої неправомірної поведінки відповідача, який не забезпечує належне утримання тварин випасає тварин без нагляду, на непристосованій території громадського пасовища, що спровокувало напад безнаглядних биків на корову позивачки, остання отримала стрес та переляк, не має змоги вести звичний спосіб життя, вільно виходити та виводити свою худобу на пасовище, переживає за своє життя та життя і здоров`я своїх рідних.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Утримання сільськогосподарських тварин - ВРХ в особистих селянських господарствах регулюється законами України «Про особисте селянське господарство», «Про захист тварин від жорстокого поводження» та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про особисте селянське господарство» до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать сільськогосподарські та свійські тварини, зокрема коні, ВРХ, птиця та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку. Особи, які ведуть особисті селянські господарства, зобов`язані дотримуватися діючих нормативів щодо якості продукції, санітарних, екологічних та інших вимог відповідно до законодавства.

Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, а також повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності тощо. Місце утримання тварин має бути обладнане таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин, не допускається залишати їх без нагляду.

За вимогами Правил охорони праці в сільськогосподарському виробництві, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21.09.2018 №1090/32542 під час випасання ВРХ не дозволяється залишати тварин без нагляду (п.3.1, 3.7); територію на якій розміщені приміщення для утримання биків і вигульні майданчики потрібно загородити металевою огорожею заввишки 1.5 м.; на вигульних майданчиках дозволяється вигулювати на прив`язі лише одного бугая ( розд.VI п.5,6).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При вирішенні спору судом установлено, що відповідач порушує вимоги щодо утримання ВРХ (биків), залишаючи тварин при випасанні на громадському пасовищі без нагляду, у непристосованому для вигулу тварин місці, що спричинило напад бездоглядних тварин на корову, що належить позивачці.

Обґрунтовуючи суму матеріальної шкоди позивачка зазначає, що не може випасати та взагалі виганяти на вулицю свою корову, оскільки є ризик отримання тілесних ушкоджень; позивач змушена нести додаткові витрати з закупівлі кормів для своєї корови, та на підтвердження своїх доводів надала квитанції/накладні про купівлю корму на суми: 1040 грн, 1260 грн, 300 грн, а також квитанції про оплату послуг ветеринара на суми: 330 грн, 217,62 грн, 266,79 грн, 286,02 грн.

Суд вважає, що позивачем не доведено наявність безпосереднього причинного зв`язку між завданою шкодою (придбання кормів для корови) та діями відповідача. Також суд не приймає при визначенні розміру матеріальної шкоди квитанцію про оплату виклику спеціаліста вет.медицини від 1.09.2022 на суму 266,79 грн, оскільки даний виклик стосується огляду ВРХ з приводу вагітності, та не має відношення до спричинення ушкоджень.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 833,64 грн матеріальної шкоди (квитанція від 25.05.2022 на суму 286,02 грн за послуги ветеринара, на суму 330 грн за мед.препарати, квитанція від 30.05.2022 на суму 217,62 грн за послуги ветеринара).

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з пунктами 3,9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

При вирішенні спору судом установлено, що відповідач порушує вимоги щодо утримання ВРХ (биків), що спричинило напад бездоглядних тварин на корову позивачки, внаслідок чого було порушено її нормальні життєві зв`язки та спричинено стрес внаслідок нападу великої рогатої худоби відповідача. Окрім того, внаслідок триваючих неправомірних дій відповідача - неналежного утримання ВРХ (биків) безнаглядне випасання на непристосованій території, позивачка терпить постійні побоювання щодо випасу своєї худоби на громадському пасовищі, в результаті чого були завдані стрес, зміна психоемоційного стану, зміни у звичайному життєвому ритмі, моральні страждання та психологічні переживання позивачці. За таких обставин, суд дійшов висновку щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачці.

Твердження відповідача про відсутність з його боку протиправних дій при утриманні ВРХ, спростовуються матеріалами справи. Надані відповідачем до відзиву фотографії не підтверджують обставини, викладені ним у запереченнях, та не спростовують доводи позивача.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що розмір заявленої позивачкою моральної шкоди є необґрунтованим та завищеним.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Тому суд, з огляду на вимоги розумності і справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди з 100000 грн до 3000 грн.

Відповідно до частин 1,6,13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 222 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) 833,64 грн матеріальної шкоди, 3000,00 грн моральної шкоди, а всього 3833 (три тисячі вісімсот тридцять три) гривні 64 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 222 (двісті двадцять дві) гривні судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2022 року.

Суддя В. М. Сіянко