ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1376/21 Номер провадження 22-ц/814/1340/22Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіна О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представника віцдповідача - адвоката Ольховського В.М.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу в режимі відеоконференції з Валківським районним судом Харківської області за позовом адвоката Таргонія Вадима Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди

за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця»

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року, прийнятого під головуванням судді Назарьової Л.В. в м.Кобеляки, зі складанням повного тексту 18.02.2022 року

та на додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року адвокат Таргоній В.М. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що 07.01.2020 року потяг №7 Харків-Одеса (ВЛ80Т №1401) на колії №1 скоїв наїзд на громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм помер.

За фактом настання події 07.01.2020 року було внесені відомості до ЄРДР під №0000035 та розпочато досудове розслідування.

Постановою слідчого вказане кримінальне провадження було закрито.

Потяг № 7 Харків-Одеса (ВЛ80Т №1401) є власністю АТ «Укрзалізниця», а машиніст ОСОБА_4 знаходиться у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця».

Позивачам - батькам загиблого спричинена моральна шкода, яка виявилася у тяжких душевних стражданнях та оцінена у розмірі 600 000 грн., по 300 000 грн. кожному

Просив стягнути з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 300 000 грн. кожному у відшкодування завданої моральної шкоди смертю сина та по 6 000 грн. судових витрат на правничу допомогу.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року позов адвоката Таргонія Вадима Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю задоволено частково.

Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 3 000 гривень.

Додатковим рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2022 року заяву адвоката Таргонія Вадима Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу задоволено.

Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на правову допомогу в розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати на правову допомогу в розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень.

Рішення та додаткове рішення оскаржив адвокат Ольховський В.М. в інтересах АТ «Укрзалізниця, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нові, яким відмовити у задоволенні позову адвоката Таргонія Вадима Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю та відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Вважає, що судом не враховано, що моральна шкода, завдана смертю сина, є наслідком свідомих дій останнього, спрямованих на її настання, внаслідок перебування його у стані алкогольного сп`яніння на залізничних коліях і порушення «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України» від 19.02.1998 року.

У відзиві представник позивачів адвокат Таргоній В.М., посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги АТ «Укрзалізниця» відмовити, а рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 лютого 2022 рокузалишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення та залишення без задоволення апеляційної скарги на основне рішення з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з постанови про закриття кримінального провадження №0000035, що 7 січня 2020 року поблизу залізничної станції «Кобеляки», Кобеляцькогно району, Полтавської області потяг №7 Харків-Одеса трапився наїзд на громадянина ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку судово-медичного експерта причиною смерті ОСОБА_3 є зруйнування тканин головного мозку, розтрощення черепу, ушкодження внаслідок бігу перед потягом. Експертом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня.

Районний суд, частково задовольняючи позовні вимоги своє рішення мотивував тим, що позивачі у справі, як батьки особи, яка загинула, в розумінні ст.1168 ЦК України є потерпілими та мають право на відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Вимоги частин 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до вимог частин 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки.

Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року № 14-463цс18 (справа № 210/5258/16-ц) та постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року № 61-44173св18 (справа № 336/3665/16-ц), від 01 грудня 2021 року № 61-12797св21 ( справа № 127/13341/20).

Доводи апеляційної скарги про те, що шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник(володілець ( джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.

Обставин непереборної силі або умислу потерпілого судом не встановлено.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, районний суд вірно виходив з того, що моральна шкода позивачам завдана смертю їх сина, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання. Відновити становище, яке існувало до смерті сина у житті позивачів не можливо.

При цьому суд врахував, що смерть сина позивачів спричинена також у зв`язку з його особистою необережністю при переході залізничної колії та не реагування на звукові сигнали локомотиву, а отже однією з причин загибелі є недотримання померлим правил поведінки на залізничному транспорті, що тягне за собою зменшення суми відшкодування.

З огляду на те, що позивачі просила стягнути на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі по 300 000 грн. кожному, то з урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції обгрунтовано зменшив її розмір та стягнув суму у розмірі по 100 000 грн. на користь кожного з позивачів, що на думку колегії є належним відшкодуванням у цьому випадку. Рішення районного суду в цій частині слід залишити без змін.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з приписів ст. 141 ЦПК України про те, що судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2022 року підлягає зміні із стягненням з відповідача на користь позивачів витрат на правову допомогу в розмірі по 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2022 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2022 рокузмінити, зменшивши розмір стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на правову допомогу з 6000грн. до 2000 грн. кожному.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.07.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І.Обідіна