Справа № 944/1686/21
Провадження №2/944/291/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні дорогою,

встановив:

30 березня 2021 року позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , в якому просила зобов`язати відповідачів демонтувати встановлені огорожі у вигляді дерев`яних парканів, вигрібну яму та прибрати дерев`яні вироби і відходи з частини АДРЕСА_1 і не чинити їй перешкод у користуванні даною вулицею загального користування для доступу (заїзду, проходу) до її господарства.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є членом господарства, головою якого є її мати ОСОБА_6 , яке розташоване на земельній ділянці орієнтованою площею 0,18 га за адресою: АДРЕСА_1 . Крім них членами домогосподарства є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . По сусідству з ними за адресою: АДРЕСА_1 , проживають відповідачі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з членами своїх сімей. Заїзд до їх домогосподарства, як і до інших домогосподарств по АДРЕСА_1 , яка є вулицею загального користування населеного пункту с. Віжомля Яворівського району Львівської області. До осені 2017 року жодних проблем чи перешкод в користуванні АДРЕСА_1 не виникало, всі сусіди дотримувалися встановленого порядку користування вулицею загального користування та загальноприйнятих правил добросусідства. Однак в жовтні 2017 року без будь-яких пояснень та погоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перегородили вулицю Зелену дерев`яним парканом, чим було позбавлено її, як і решту членів домогосподарства, існуючого доступу (проходу, заїзду) до домогосподарства. Її звернення та вимоги до відповідачів припинити свої протиправні дії та демонтувати встановлений паркан виявилися безрезультатними. Навпаки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 разом з членами своєї сім`ї стали погрожувати фізичною розправою, обзивати нецензурними словами. Також її та її матері ОСОБА_6 усні звернення до голови Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області не принесли бажаного результату. Колишня голова сільської ради лише обіцяла створити комісію для врегулювання виниклої ситуації. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 додатково встановили ще один дерев`яний паркан, самовільно захопивши в своє користування частину вулиці загального користування. На захопленій частині вулиці відповідачі влаштували вигрібну яму та складування дерев`яних виробів і відходів. 24 вересня 2020 року її мати ОСОБА_6 , як голова господарства звернулася з письмовою заявою на ім`я голови Віжомлянської сільської ради ОСОБА_10 по факту незаконного перекриття вулиці Зеленої. На підставі її заяви була створена комісія, яка провела обстеження вулиці та дане питання було винесено на сесію сільської ради. Рішенням Віжомлянської сільської ради №1588 від 23 жовтня 2020 року «Про відновлення проїзду» було зобов`язано ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлену огорожу, яка перекриває прохід з вул. Зеленої до домогосподарства ОСОБА_6 . Однак, незважаючи на прийняте рішення органом місцевого самоврядування в межах своєї компетенції по вирішенню конфліктного спору, ОСОБА_5 , як і члени його сім`ї, проігнорували його виконання. Оскільки протиправними і незаконними діями відповідачів грубо порушено її право щодо користування вулицею загального користування, відповідачі злісно не виконують рішення органу місцевого самоврядування, продовжують незаконно утримувати частину вулиці, чим перешкоджають їй та членам її сім`ї в належному доступі до їхнього домогосподарства, тому вона змушена звертатися за захистом свого порушеного права з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

11 травня 2021 року ОСОБА_5 подав зустрічну позовну заяву про усунення перешкод в користуванні дорогою, в якій просив зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 демонтувати встановлену огорожу у вигляді сітки-рабиці оцинкованої та господарську споруду (літню кухню) з частини АДРЕСА_1 , що проходить вздовж його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , і вздовж домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , та не чинити йому перешкод в користуванні даною вулицею загально користування для доступу (заїзду, проходу) по ній.

Свої вимоги мотивував тим, що з 2016 року почали виникати проблеми з проходом з АДРЕСА_1 до об`їзної дороги та городів, зокрема, у ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_6 із усіма сусідами, в тому числі із ним та членами його домогосподарства, які проходили через їх подвір`я, незважаючи на те, що на місці, де мала проходити дорога, вздовж домоволодіння відповідачів за зустрічним позовом, ними ж, приблизно у 1970 році була побудована літня кухня, а проїзд та прохід через подвір`я було перекрито повністю. З метою вирішення спору щодо користування дорогою він звернувся до органу місцевого самоврядування. За результатами розгляду його звернення було складено акт обстеження земельної ділянки та прийнято рішення, яким зобов`язано ОСОБА_6 демонтувати огорожу за її господарською будівлею та відновити прохід з його домогосподарством до об`їзної дороги. Також в акті обстеження земельної ділянки зазначено, що на вулиці загального користування розташована господарська будівля ОСОБА_6 , якою є діюча літня кухня. Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 грубо порушено його право щодо користування вулицею загального користування, відповідачі злісно не виконують рішення органу місцевого самоврядування, продовжують незаконного утримувати частину вулиці, чим перешкоджають йому та членам його сім`ї в належному користуванні дорогою загального користування, від змушений звернутися до суду з даною зустрічною позовної заявою .

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 червня 2021 року поновлено представнику відповідача строк для подання зустрічного позову та такий прийнято до спільного розгляду.

01 листопада 2021 року ОСОБА_4 подала заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме вимоги у виді зобов`язання відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 демонтувати встановлені огорожі у вигляді дерев`яних парканів, вигрібну яму та прибрати дерв`яні вироби і відходи з частини вулиці Зеленої в с.Віжомля Яворівського району Львівської області.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2021 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні дорогою, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівська міська рада Яворівського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні дорогою, в частині зобов`язання відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 демонтувати встановлені огорожі у вигляді дерев`яних парканів, вигрібну яму та прибрати дерев`яні вироби і відходи з частини вулиці Зелена в с. Віжомля Яворівського району Львівської області.

24 листопада 2021 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 адвокат Дзидз А.В. подав заяву про зміну предмету спору, в якому просив зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 демонтувати встановлену огорожу у вигляді сітки-рабиці оцинкованої та будівлі Б1 (літня кухня) В1 (господарська будівля) та Г1 (сарай) згідно з технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 , з частини АДРЕСА_1 , що проходить вздовж домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та не чинити ОСОБА_5 перешкод в користуванні даною вулицею.

24 січня 2022 року представник відповідача ОСОБА_3 подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_5

24 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_4 адвокат Варениця В.С. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив заявлену позовну вимогу до відповідача ОСОБА_2 розглядати в такій редакції: зобов`язати відповідача ОСОБА_2 демонтувати самовільно встановлену огорожу у вигляді металевої сітки на проїзді загального користування з АДРЕСА_1 та не чинити перешкод в користуванні даним проїздом загального користування для доступу до її домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24 січня 2022 року було закрито провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні дорогою в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , та закрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Яворівська міська рада Яворівського району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні дорогою (в зв`язку із смертю ОСОБА_5 ).

Також ухвалами Яворівського районного суду Львівської області від 24 січня 2022 року та 13 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 дав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Додатково пояснив, що у 2017 році відповідач ОСОБА_2 з покійним ОСОБА_5 поставили дерев`яну огорожу на дорозі загального користування, чим перегородили позивачц прохід (проїзд) до її домогосподарства. Відповідачі після подання позову демонтували огорожу. Однак 03 січня 2022 року ОСОБА_2 знову встановив нову огорожу (сітку-рабицю). Через декілька днів після цього відповідач забрав її з дороги. Однак відповідач забрав цю огорожу лише частково та прикріпив її до своєї огорожі, тобто може в будь-який час знову перекрити нею дорогу. Тому в порядку ст. 152 Земельного кодексу України ОСОБА_4 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод в користуванні дорогою в майбутньому, оскільки такі протиправні дії відповідача мають систематичний характер, зокрема, він вже двічі встановлював огорожу на дорозі та зможе безперешкодно зробити це в майбутньому. Отже, на даний час існує перешкода в користуванні заїздом, оскільки, сітка хоча і була повторно знята, однак вона не забрана, а прикріплена до сітки ОСОБА_2 та в будь-який час може бути знову встановлена.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив.

Пояснив, що протягом 27 років проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В 2016 році брат позивачки побив його дружину, тоді між їхніми сім`ями розпочалися конфлікти. Першого разу дерев`яну огорожу на спірній дорозі у 2016 році встановив його тесть ОСОБА_5 , він жодного відношення до встановлення даної огорожі не мав. Після подання ОСОБА_4 він разом з тестем добровільно розібрали дану огорожу в квітні 2021 року. Однак коли вони розібрали свою огорожу, позивач на тому ж місці встановила свою огорожу (сітку), потім трохи перемістила її ближче до свого будинку.

03 січня 2022 року він встановив нову огорожу (металеву сітку) паралельно огорожі позивача, оскільки тривав спір. Він встановив цю огорожу, щоб змусити позивача забрати свою сітку, однак через три дні він, порадившись з адвокатом, свою огорожу зняв. Після цього він огорож не встановлював і не має наміру встановлювати. А також не чинив позивачу перешкод в користуванні дорогою в будь-який інший спосіб. Також до цього часу позивач користується дорогою без перешкод.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов заперечив.

Пояснив, що ОСОБА_2 відносно проїзду встановив тимчасову сітку з врахуванням рішення Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області № 128 від 26 серпня 2016 року та акту комісії Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області від 16 серпня 2016 року. Однак 06 січня 2022 року ОСОБА_2 , після консультації з ним, сітку самостійно зняв і повністю звільнив проїзну частину. На даний час відсутні будь-які перешкоди щодо користування ОСОБА_4 спірною дорогою. Також безпідставними є твердження позивача і її представника про систематичне чинення ОСОБА_2 перешкод у користуванні цією дорогою, оскільки відповідач лише один раз встановив огорожу (сітку-рабицю) 03 січня 2022 року, яку самостійно забрав через три дні, а щодо встановлення дерев`яної огорожі в 2017 році заперечує, оскільки цю огорожу встановлював ОСОБА_5 . Також зазначив, що в даному випадку фактично відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає в сусідньому домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту комісії Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області від 16 серпня 2016 року встановлено, що згідно з проектом роздержавлення і приватизації земель по Віжомлянській сільській раді через земельну ділянку ОСОБА_11 до земельної ділянки ОСОБА_12 вулиця загального користування не передбачена. Відповідно до проекту роздержавлення і приватизації земель по Віжомлянській сільській раді через земельну ділянку ОСОБА_6 передбачена вулиця загального користування, на якій розташована господарська будівля ОСОБА_6 , тому мешканці домоволодіння ОСОБА_5 вимушені проходити через її подвір`я, що викликало конфлікт між сім`ями. Комісія рекомендувала: громадянці ОСОБА_13 здійснювати прохід до АДРЕСА_1 з північної сторони через об`їзну вулиці; для уникнення подальшого конфлікту між громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та щоб не звільняти вулицю загального користування від забудови мешканцям домоволодіння: ОСОБА_5 здійснювати прохід до городів через об`їзні вулиці з АДРЕСА_1 , мешканцям домоволодіння ОСОБА_14 здійснювати прохід до АДРЕСА_1 через об`їзну вулицю з північної сторони.

Рішенням Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області № 128 від 26 серпня 2016 року вирішено зобов`язати/рекомендувати громадянці ОСОБА_6 демонтувати огорожу за господарською будівлею домогосподарства ОСОБА_6 та відновити прохід з домогосподарства ОСОБА_5 до об`їзної дороги.

Рішенням Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1588 від 23 жовтня 2020 року вирішено зобов`язати ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлено (огорожу) яка перекриває прохід з вулиці Зеленої до домогосподарства ОСОБА_6 .

Згідно з актом обстеження земельної ділянки загального користування від 26 листопада 2020 року було встановлено, що ОСОБА_5 не виконав рішення сесії Віжомлянської сільської ради від 23 жовтня 2020 року № 1588 «Про відновлення проїзду», а саме не демонтував самовільно встановлену огорожу, яка перекриває похід з АДРЕСА_1 до домогосподарства ОСОБА_6 .

Відповідно до листа Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 09 листопада 2021 року встановлено: генеральним планом с. Віжомля передбачена дорога загального користування по АДРЕСА_1 , вздовж домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , та вздовж домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ; будівля Б1 (літня кухня), В1 (господарська будівля), Г1 (сарай) згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на дорозі загального користування по АДРЕСА_2 , яка проходить вздовж домоволодіння ОСОБА_5 та вздовж домоволодіння ОСОБА_6 .

Згідно з актом обстеження від 03 лютого 2022 року, комісією Яворівської міської ради Львівської області було проведено обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 і ОСОБА_2 . Факту встановлення огорожі на проїзній частині ОСОБА_2 не виявлено.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України, на яку посилається позивач та її представник, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, відповідно до змісту наведеної норми власник та/чи користувач земельної ділянки має право вимагати від інших осіб усунення порушень його прав на землю (у спірному випадку право користування дорогою загального користування для проходу (проїзду) до свого домогосподарства).

Відповідно, в такому випадку такий особа власник та/чи користувач повинен довести факт порушення свого права, зокрема, хто і в який спосіб порушив чи порушує дане право.

Як описано вище, позивач ОСОБА_4 стверджує, що відповідач ОСОБА_2 постійно чинить їй перешкоди у користуванні вулицею загального користування для доступу (заїзду, проходу) до її господарства ( АДРЕСА_2 ).

Зокрема, позивач та її представник стверджують, що ОСОБА_2 , а раніше і його тесть ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в жовтні 2017 року без будь-яких пояснень та погоджень перегородили вулицю Зелену дерев`яним парканом, а 03 січня 2022 року ОСОБА_2 на тому ж місці знову встановив нову огорожу (сітку-рабицю).

Водночас, суд також встановив з пояснень відповідача, який представник позивача фактично не заперечив і не спростував, що через декілька днів після цього відповідач добровільно забрав огорожу з дороги і після цього цієї чи іншої огорожі на спірній дорозі не встановлював (будь-яких доказів протилежного позивач суду не надала).

Дана обставина також підтверджується описаним вище.

Наведене також підтведжується актом обстеження від 03 лютого 2022 року, згідно з яким комісією Яворівської міської ради Львівської області було проведено обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , факту встановлення огорожі на проїзній частині ОСОБА_2 не виявлено.

Позивач та її представник також не надали суду жодних доказів встановлення відповідачем ОСОБА_2 огорожі на спірній частині дороги після 03 лютого 2022 року чи чинення ОСОБА_4 будь-яких інших перешкод в користуванні дорогою.

При цьому, суд зазначає, що положенням ст. 152 Земельного кодексу України одним із способів захист прав на земельні ділянки передбачено, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, в тому числі і на майбутнє.

Проаналізувавши зміст наведеної вище норми ст. 152 Земельного кодексу України, суд зазначає, що для застосування такого способу захисту прав та законних інтересів як запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав в майбутньому, позивач повинен довести існування реальної небезпеки вчинення відповідачем протиправних дій в майбутньому, зокрема, систематичного здійснення ним протиправних дій, які порушують права позивача на користування спірною земельною ділянкою, чи інших дій, які можуть свідчити про таку небезпеку, наприклад, підготовка засобів і знарядь, здійснення певних організаційних дій тощо.

Як описано вище, представник позивача зазначав, що ОСОБА_4 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні дорогою в майбутньому, оскільки протиправні дії відповідача щодо чинення їй таких перешкод мають систематичний характер, зокрема, він вже двічі встановлював огорожу на дорозі та зможе безперешкодно зробити це в майбутньому, так як сітка хоча і була повторно знята, однак не забрана повністю, а прикріплена до огорожі ОСОБА_2 та в будь-який час може бути знову встановлена.

Однак, на думку суду, доводи і обставини, на які посилаються позивач та її представник, не свідчать безумовно та не підтверджують як систематичного здійснення ОСОБА_2 протиправних дій, які порушують права ОСОБА_4 на користування спірною дорогою, так і існування обставин, які об`єктивно свідчать про реальну небезпеку вчинення ним таких дій.

Так, щодо тверджень позивача та її представника про систематичність вчинення ОСОБА_2 таких дій, суд зазначає таке.

Під систематичністю слід розуміти постійне, періодичне та/чи неодноразове вчинення особою певний спірних дій.

На обґрунтування цих доводів сторона позивача зазначає, що ОСОБА_2 вже двічі вчиняв певні активні дії з метою чинення ОСОБА_4 перешкод в користуванні дорогою, а саме у жовтні 2017 року разом з тестем ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), перегородили вулицю дерев`яним парканом, а 03 січня 2022 року сам ОСОБА_2 на тому ж місці знову встановив нову огорожу (сітку-рабицю).

ОСОБА_2 визнає лише факт встановлення ним сітки-рабиці 03 січня 2022 року, а щодо встановлення дерев`яної огорожі в 2017 році заперечує, стверджуючи, що цю огорожу встановлював сам ОСОБА_5 .

Зі свого боку, позивач і її представник не надали жодних доказів встановлення огорожі в 2017 році саме відповідачем ОСОБА_2 , чи його активної дієвої участі (допомоги) у встановлення цієї огорожі.

А металеву огорожу, яку він встановив 03 січня 2022 року і чого відповідач не заперечує, самостійно і добровільно забрав з дороги через три дні після її встановлення, після консультації з адвокатом.

Отже, стороною позивача не доведено систематичного здійснення ОСОБА_2 протиправних дій, які порушують права ОСОБА_4 на користування спірною дорогою.

А твердження представника позивача на те, що ОСОБА_2 в майбутньому, в будь-який час зможе встановити огорожу на дорозі, оскільки сітка, хоча і була знята, однак не забрана повністю, а прикріплена до огорожі ОСОБА_2 , на думку суду, є лише припущенням, яке не підтверджене будь-якими доказами.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак в порушення зазначених вище вимог процесуального закону позивач ОСОБА_4 та її представник належними, допустимими та достатніми доказами не довели та не підтвердили обставин, на які позивач посилається як на обґрунтування свої позовних вимог.

Підсумовуючи наведене вище, суд вважає, що належних доказів, які б об`єктивно та безумовно підтверджували, що відповідач ОСОБА_2 на даний чинить їй перешкоди у користуванні вулицею загального користування, а саме на АДРЕСА_1 , для доступу (заїзду, проходу) до її господарства, чи цілком реально може вчинити такі дії в майбутньому, позивач суду не надала.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити.

Щодо доводів представника відповідача про те, що в даному випадку фактично відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі, суд зазначає, що відповідач та його представник вже двічі заявляли відповідні клопотання, які були вирішені ухвалами суду від 24 січня 2022 року та 13 квітня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні дорогою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 01 липня 2022 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник