Провадження № 2/761/9126/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з яким просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку у розмірі 143 940,77 грн.; моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.10.2021 року о 16 год. 08 хв. у м. Києві по вул. О. Довженка 14/1 відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 143 940,77 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2022 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

05.09.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 28.10.2021 року о 16 год. 08 хв. у м. Києві по вул. О. Довженка 14/1 відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва №761/40711/21 від 17.01.2022 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ «HACK «ОРАНТА», Страховик), згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204084421 (далі - Поліс).

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон, Закон про ОСЦПВВНТЗ) страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з Полісом № 204084421 розмір страхової суми на одного потерпілого завданого майну становить 130 000,00 грн.

Згідно абзацу 1 п. 12.1 cт. 12 Закону про ОСЦПВВНТЗ розмір франшизи, не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. В даному випадку розмір франшизи дорівнює 0 грн.

Таким чином, ліміт відповідальності Страховика за шкоду, завдану майну позивача, в межах Полісу № 204084421 становить 130 000,00 гривень.

Відповідно до cт. 6 Закону про ОСЦПВВНТЗ страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону про ОСЦПВВНТЗ).

Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4 ст. 1 Закону про ОСЦПВВНТЗ).

Відповідно до вищенаведеного, на виконання вимог ст. 33,35 Закону, позивачем було подано Страховику ПАТ «HACK «ОРАНТА» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 01.12.2021 року засобами поштового зв`язку було направлено заяву про виплату страхового відшкодування, додавши усі необхідні документи.

02.12.2021 Страховик отримав заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

16.05.2022 Страховиком ПАТ «HACK «ОРАНТА» здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду завдану автомобілю «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП від 28.10.2021, у розмірі 130 000,00 грн.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна позивачу у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 , позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» та уклав договір про проведення оцінки.

На виконання зазначеного договору ТОВ «Клевер Експерт» було складено «Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №608/11-21 від 11.11.2021 року (далі - Звіт №608/11-21), відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 273 949,77 грн.

Отже, позивачу, як власнику автомобілю «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 повинно бути відшкодовано матеріальний збиток у розмірі 273 949,77 грн., відповідно до Звіту № 608/11-21.

Позивач вважає, що витрати, які підлягають стягненню з відповідача становлять 143 949,77 грн., що дорівнюють різниці між вартістю матеріального збитку (273 949,77 грн.) та лімітом відповідальності страховика (130 000,00 грн.).

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст.1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій винуватця шкоди.

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода не у повному розмірі, у позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 143 949,77 грн..

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога у частині стягнення матеріальної шкоди ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку у розмірі 143 940,77 грн.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В результаті протиправних дій відповідача було спричинення пошкодження майна позивача, що безумовно вплинуло на якість його повсякденного життя, в тому числі за рахунок того, що позивач був вимушений витрачати час на пошук експертної організації, звертатись до СТО та страхової компанії, звертатися за допомогою до юристів і т.д.

Оцінюючи глибину, тривалість душевних страждань, кількість часу та зусиль витрачених для вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права, систематичність, порушення прав позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, враховуючи вимоги розумності, справедливості, виваженості позивачу завдано моральної шкоди, яку він визначає в розмірі 5 000,00 грн.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно п.9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до ст.237-1 цього Кодексу відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного вимога в частині про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. також підлягає задоволенню.

Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то з відповідача підлягає стягнути судовий збір у розмірі 1 489,50 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 27, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП не відомий; ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 143 949,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 489,50 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: