ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 701/1475/19
Провадження № 22-ц/821/547/22
Категорія: 302070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Маньківська селищна рада Черкаської області, приватне підприємство «Земекспертцентр»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_2 адвокатом Ситником Тарасом Анатолійовичем на додаткове рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року (ухвалене під головуванням судді Костенка А.І. у приміщенні Маньківського районного суду Черкаської області), постановленого за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Маньківська селищна рада Черкаської області та приватне підприємство «Земекспертцентр» про встановлення земельного сервітуту, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

19 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Маньківського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дзензелівська сільська рада та ПП «Земекспертцентр» про встановлення земельного сервітуту.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року позов задоволено.

28 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Іванов А.А. звернувся до Маньківського районного суду Черкаської області із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. та витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 6537,60 грн., які просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви, зокрема, зазначено, що позивачкою ОСОБА_1 понесені витрати за надання професійної правничої допомоги адвокатом у справі, які відповідно до пункту 5.1 договору про надання правової допомоги № 54 від 08 серпня 2019 року за правову допомогу, передбачену в пункті 1.1 Договору, складають 20000,00 грн., а також витрати пов`язані з проведенням судової земельно-технічної експертизи у розмірі 6537,60 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 25 січня 2022 рокузаяву представника ОСОБА_1 адвоката Іванова А.А. про стягнення судових витрат задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачкою судові витрати за надання правової допомоги адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги № 54 від 08 серпня 2019 року у розмірі 20000,00 грн. та витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 6537,60 грн.

Додаткове судове рішення, зокрема, мотивовано тим, що позивачем та його представником доведено належними та допустимими доказами суму фактично сплачених (понесених) позивачкою витрат на правничу допомогу адвоката Іванова А.А., а також витрати пов`язані з проведенням судової земельно-технічної експертизи, а тому такі вимоги підлягають до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із додатковим рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Ситник Т.А. подав 15 лютого 2022 року апеляційну скаргу, в якій вважаючи додаткове рішення суду першої інстанції таким, що суперечить нормам процесуального права, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення питання щодо розподілу понесених судових витрат, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Іванова А.А. щодо розподілу судових витрат відмовити.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Ситника Т.А., зокрема, мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення про стягненні витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 та її представником надано до суду належні докази щодо фактично понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

Відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року не було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат.

28 грудня 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Івановим А.А. до суду першої інстанції було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. (т.2, а.с. 64-69)

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_2 адвокатом Ситником Т.А. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 та 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням експертів та проведення експертизи.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 уклала із адвокатом Івановим А.А. договір про надання правової допомоги № 54 від 08 серпня 2019 року. (том 2, а.с. 68)

Пунктом 5.1 договору, сторони визначили вартість винагороди за правову допомогу, передбачену пунктом 1.1. договору, яка складає 20 000,00 грн.

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера№ 72 від 09 серпня 2019 року та № 74 від 10 серпня 2019 року, ОСОБА_1 було сплачено 7000,00 грн. та 13000,00 грн. адвокату Іванову А.А. за надану ним правову допомогу. (том 2, а.с. 62-63)

Крім того, в підтвердження понесених ОСОБА_1 судових витрат, було надано меморіальний ордер № MB79178666 від 23 листопада 2020 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 було сплачено за проведення у справі судової земельно-технічної експертизи у розмірі 6537,60 грн. (том 2, а.с. 69)

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1-3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 на адресу суду були надані докази, які об`єктивно та документально підтверджують факт понесення нею витрат на професійну правничу допомогу адвокатом в загальному розмірі 20 000,00 грн., суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу адвоката Іванова А.А. в сумі 20000,00 грн. та витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 6537,60 грн.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Апеляційний суд вважає, що постановлене додаткове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 270, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_2 адвокатом Ситником Тарасом Анатолійовичем залишити без задоволення.

Додаткове рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року, постановлене за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Маньківська селищна рада Черкаської області та приватне підприємство «Земекспертцентр» про встановлення земельного сервітуту залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.В. Нерушак

В.Г. Бородійчук

(повний текст постанови виготовлено 07 липня 2022 року)