Провадження № 2/161/3930/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Остимчук О. М.,

представника позивача Марчука А. П.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Балагурак В. В. звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 17 грудня 2008 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12 000,00 гривень. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором в межах встановленого кредитного ліміту.

Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

В процесі користування кредитним рахунком позичальник не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, внаслідок чого за кредитним договором виникла заборгованість.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем позичальника ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_2 , яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування відбулося у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, адже відповідач не відмовились від спадщини у передбачений законодавством строк.

Станом на дату смерті позичальника сума заборгованості за договором №б/н від 17 грудня 2008 року становить 11 912,94 гривень та складається з: 11 912,94 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 11 912,94 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 11 912,94 гривень за кредитним договором №б/н від 17 грудня 2008 року та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 09 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

20 жовтня 2022 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, відповідач зазначає, що вона не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю будь-якого спадкового майна після смерті останнього. Відповідач вважає, що АТ КБ «Приватбанк» не надало суду доказів наявності спадкового майна після смерті позичальника, обсяг такого майна та його вартість. Надані позивачем докази не дають можливості встановити істотні обставини у справі, а саме: належність її до кола спадкоємців померлого, факт прийняття нею спадщини, наявність спадкового майна, вартість частки кожного спадкоємця. Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитор спадкодавця може пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку. На підставі наведеного ОСОБА_2 просить в задоволенні позову відмовити.

На спростування аргументів відповідача представник АТ КБ «Приватбанк» Меркулова В. В. подала відповідь на відзив. Представник позивача зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» 26 липня 2021 року направило претензію кредитора до Першої Луцької державної нотаріальної контори та 26 серпня 2021 року отримало відповідь про відсутність заяв спадкоємців про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач не подала нотаріусу заяви про відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також представник позивача повідомляє, що з метою виявлення спадкового майна після смерті позичальника ОСОБА_3 банк має намір клопотати про витребування відомостей про наявність у власності спадкодавця рухомого чи нерухомого майна.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Марчук А. П. у судовому позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов заперечувала, суду пояснила, що в неї не виник обов`язок відповідати за борги спадкодавця, адже жодного майна після його смерті вона не успадкувала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Судом встановлено, що 17 грудня 2008 року ОСОБА_3 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_3 погоджується з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку (а. с. 34).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором станом на 14 травня 2021 року становить 11 912,94 гривень та складається з: 11 912,94 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 11 912,94 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Наявність простроченої заборгованості за кредитом позичальника ОСОБА_3 підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 7 - 20) та випискою за договором (а. с. 21-32).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , вид. 15 травня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 51).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частиною третьою статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Установлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіту не залишив.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Суд установив, що відповідач ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_3 . Вказана обставина сторонами визнається.

Довідкою ОСББ «Калина 30» № 135/11-22 від 02 листопада 2022 року підтверджується, що ОСОБА_3 до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_3 з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_1 (дочка) та внуки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

З наведеного слідує, що спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 , які вважаються такими, що прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З копії спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Батюшкіна ОСОБА_9 , заведеної Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області, вбачається, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» від 26 липня 2021 року.

Таким чином, визначивши коло спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3 , суд установив, що відповідач ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом не отримувала.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (ч. 2 ст. 1281 ЦК України).

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем та позичальником ОСОБА_3 (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України.

При вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Судом установлено, що спірні правовідносини виникли 14 травня 2021 року, після смерті спадкодавця, відповідач вважається такою, що прийняла спадщину 14 травня 2021 року, позивач направив до нотаріальної контори претензію кредитора 26 липня 2021 року, відповідач не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом.

Наведене дає підстави для висновку, що позивачем не порушено строку пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно частиною першою статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Копією договору дарування від 26 жовтня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_3 подарував належну йому частку житлового приміщення АДРЕСА_2 Грелюк ОСОБА_10 .

Досліджені судом матеріали справи підтверджують той факт, що відповідач не отримала від спадкодавця ОСОБА_3 у спадщину жодного майна, а тому у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора АТ «Приватбанк».

При цьому суд відхиляє доводи АТ «Приватбанк» про те, що з огляду на ціну позову (11 912,94 гривень) відповідач може задовольнити вимоги кредитора за рахунок успадкованих звичайних побутових речей, які залишились в родині померлого позичальника. Позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами наявності будь-яких речей, які належали спадкодавцю ОСОБА_3 , факт володіння відповідачем такими речами та їх можливої вартості.

Згідно з ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд, дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що такі витрати в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, як сторони, якій відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_11 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 11912,94 грн. за кредитним договором № б/н від 17 грудня 2008 року відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д).

Відповідач: ОСОБА_11 , ( АДРЕСА_3 код, іпн НОМЕР_2 );

Суддя

Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь