Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2137/21 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М.
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Коломієць О.С., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №283/2137/21 за позовом ОСОБА_1 до Малинської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Хомич В.М. в м. Малині,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила:

- встановити юридичний факт її проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю в період з 1999 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею право власності на земельні ділянки кадастровий номер :09:000:0140 та :11:000:0448 із загальною площею 2,2874 га, що розташовані на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області, які належали ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №114951.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 24 травня 1957 року її мати ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_4 . Зазначає, що на ім`я ОСОБА_4 був виданий Державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯА №114951 (кадастрові номери :09:000:0140 та :11:000:0448) загальною площею 2,2874 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мата - ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим ОСОБА_4 . Зазначає, що починаючи з 1999 року вона постійно проживала разом зі своєю матір`ю та вітчимом ОСОБА_4 до дня смерті своєї матері ІНФОРМАЦІЯ_4 , а надалі проживала однією сім`єю з вітчимом до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом вели господарство. Вказує, що після смерті ОСОБА_4 вона звернулася із заявою до державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори, однак нотаріус постановою від 13.04.2020 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено родинні відносини між позивачем та померлим ОСОБА_4 , а також відсутній правовстановлюючий документ. Стверджує, що встановлення факту постійного її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідне позивачу для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене просить задовольнити її позов в повному обсязі.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 проживала разом зі своїм вітчимом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю в період з 1999 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки загальною площею 2,2874 га, кадастрові номери :09:000:0140 та :11:000:0448, що знаходяться на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області та належали ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності серії ЯА №114951, який зареєстрований в реєстрі 13.08.2005 за №03.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 як особи, що не приймала участі у справі, на підставі ст. 352 ЦПК України ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року по справі №283/1434/21, яке на час розгляду оскаржуваного рішення набрало законної сили, за заявою ОСОБА_2 було встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_7 (батько заявниці), який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , як спадкоємець другої черги, постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що на підставі даного рішення ОСОБА_2 набула право спадкування після смерті ОСОБА_4 . Стверджує, що доводи позивача про факт проживання однією сім`єю з вітчимом, а також його поховання за власні кошти є неправдивими та такими, що вводять в оману суд, оскільки фактично з ОСОБА_4 після смерті його дружини постійно проживав його брат ОСОБА_7 , а ОСОБА_2 щодня приходила та здійснювала догляд. Зазначає, що ОСОБА_1 лише один або два рази на місяць приїздила, провідувала вітчима, однак не жила з ним постійно. Вказує, що саме ОСОБА_7 та ОСОБА_2 здійснювали поховання ОСОБА_4 . Зазначає, що позивачем не доведено обставин на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, а тому просить рішення Малинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Ірпінського міського народного суду Київської області від 05 липня 1986 року матір`ю позивачки є ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_8 ).

24 травня 1957 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області, вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області, слідує, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зі змісту листа відділу у Малинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №29-6-0.18-412/174-21 від 02.06.2021, відповідно до інформації, яка міститься в Книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб на ім`я ОСОБА_4 на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №114951 (кадастрові номери :09:000:0140 та :11:000:0448), який зареєстрований за №03 від 13.08.2005 року на загальну площу 2,2874 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з довідкою №175 від 13.07.2020, виданою виконавчим комітетом Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_1 доглядала вітчима ОСОБА_4 до дня його смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та похоронила його за власний рахунок.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори Ходаківської Л.В. від 13.04.2020 №02-31/998 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_4 , а також відсутній правовстановлюючий документ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 підтвердила факт її проживання з вітчимом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю в період з 1999 року до часу відкриття спадщини- ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інших спадкоємців немає, а тому ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 і до неї переходить право власності на земельні ділянки, які залишилися після його смерті.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки до них суд дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи та порушивши норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями реалізації права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Правилами статті 18 ЦПК України передбачено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Частиною першою статті 352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Так, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

З огляду на наведені норми закону право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження №61-41547сво18) викладено правовий висновок, згідно з яким «суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю. Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного нотаріуса, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 вказувала на те, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року порушуються її права, як власника спірних земельних ділянок.

Встановлено, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2021 задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , як спадкоємець другої черги, постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили ОСОБА_2 отримала в Малинській державній нотаріальній конторі Житомирської області свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який прийняв спадщину після ОСОБА_4 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №300439427 станом на 18.02.2022 слідує, що земельна ділянка кадастровий номер :09:000:0140, площею 1,6004 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_2 . Державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ходаківською Л.В. 15 жовтня 2021 року.

Між тим, оскаржуваним рішенням визнано за ОСОБА_1 право приватної власності також на земельні ділянки загальною площею 2,2874 га, кадастрові номери :09:000:0140 та :11:000:0448, що знаходяться на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області та належали ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності серії ЯА №114951, який зареєстрований в реєстрі 13.08.2005 за №03.

Відтак, рішення у справі прямо впливає на права та законні інтереси ОСОБА_2 стосовно спірного нерухомого майна.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 відповідачем вказала Малинську міську раду.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Згідно п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження".

Предметом даної справи є право на спадкування на земельні ділянки серія ЯА №114951 (кадастрові номери :09:000:0140 та :11:000:0448), який зареєстрований за №03 від 13.08.2005 року на загальну площу 2,2874 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які залишилися після смерті ОСОБА_4 .

Оскільки відповідачем, ОСОБА_1 визначила Малинську міську раду, а позовних вимог до скаржника ОСОБА_2 , як власника спірних земельних ділянок не пред`явила, клопотань про залучення ОСОБА_2 до участі у справі, як співвідповідача не заявляла, то за таких обставин відсутні підстави для задоволення позову внаслідок неналежного складу відповідачів.

Отже, суд першої інстанції обставини справи з`ясував не в повному обсязі, на вказане уваги не звернув й дійшов до помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування судового рішення на підставі п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Таким чином, рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 2 724 грн., її апеляційна скарга задоволена повністю, а тому вказана сума судового збору підлягає стягненню на її користь із ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Малинської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на земельні ділянки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2724 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 29 червня 2022 року.

Головуючий

Судді