ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7138/22 Справа № 942/485/21 Головуючий у першій інстанції: Пронька В.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 13 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Енгельса про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він з 11.11.1983 зареєстрований та проживає в житловому будинку за адресою по АДРЕСА_1 . У вказаний житловий будинок позивач разом із родиною вселився у 1983 році у зв"язку з тим, що поступив на роботу до колгоспу ім. Енгельса, при цьому жодні договори оренди чи будь-які інші договори між позивачем та будь-якими особами не укладалися. На той час будинок був порожнім, в ньому ніхто не проживав. У вказаному житловому будинку позивач проживає безперервно, відкрито з 1983 року та по теперішній час. Крім того, позивач отримав рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,12 га за адресою по АДРЕСА_1 . У квітні 2021 року позивач мав намір зареєструвати право власності на спірний житловий будинок, однак йому було повідомлено, що право власності на будинок зареєстровано за відповідачем СТОВ ім. Енгельса. Однак відповідач не повідомляв позивача про намір зареєструвати право власності на житловий будинок, жодного разу не заявляв свої вимоги на нього. ОСОБА_1 відкрито, добросовісно протягом 38 років володіє вказаним будинком, вчасно та добросовісно сплачує комунальні послуги, проводить капітальний та поточні ремонти. Тому позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку А1, тамбуру а.а, погребу п.г., сараю Б, гаражу Г, огорожі п.п., загальною площею 99,8 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м., допоміжна площа 37,3 кв.м., холодні приміщення 16,4 кв.м.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 13 грудня 2021 року в задоволенні позовних відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 21.11.2022 року надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 з 11 листопада 1983 року зареєстрований та проживає за адресою по АДРЕСА_1 , що підтверджується даними про місце реєстрації позивача в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 19.12.1997 року, довідкою, виданою виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради Луганської області 16.04.2021 №157; актом щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 від 16.04.2021, складеним старостою с. Кам`янка ОСОБА_3 у присутності сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 4, 7, 10).

З акту щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 від 16.04.2021 також вбачається, що старостою с. Кам`янка ОСОБА_3 у присутності сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було проведено обстеження житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1 , в результаті чого встановлено, що ОСОБА_1 у вказаному житловому будинку проживає безперервно, відкрито з 1983 року по теперішній час, проводить комунальні послуги за електроенергію та споживання природного газу; при візуальному огляді житлового будинку встановлено, що у будинку проведено капітальний ремонт за кошт ОСОБА_1 , проведено заміну опалення, встановлено пластикові вікна, проведено утеплення фасаду будинку (а.с. 10).

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що останній працював у колгоспі ім.Енгельса на посаді тракториста з 01.11.1983 року по 06.05.1997 року (а.с. 5).

Відповідно до довідки, виданої СТОВ ім. Енгельса 16.04.2021 за вих. №25-ВК, ОСОБА_1 був членом колгоспу імені Енгельса з 01.11.1983 Пр. №14 від 16.12.1983 року по квітень (27 днів) 1997 року. В довідці також зазначено, що 10.05.2002 колгосп імені Енгельса реорганізовано в СТОВ ім. Енгельса Пр. №4 від 10.05.2002 року (а.с. 6).

Рішенням виконавчого комітету Кам`янської сільської ради №43/410 від 19.12.1996 ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,12 га, та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, розташовані за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно із рішенням виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Новопсковського району Луганської області від 09.07.2019 №05 «Про присвоєння адреси житловому будинку з господарськими будівлями», присвоєно адресу на житловий будинок з господарськими будівлями, в якому проживає ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Позивач сплачував комунальні послуги за електропостачання за адресою по АДРЕСА_1 , за період з січня 2018 по січень 2019 року; заборгованість відсутня, що підтверджується довідкою №4-01-32/176 від 01.04.2021 про спожиту та оплачену послугу електропостачання ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" (а.с. 31).

Також встановлено, що на замовлення позивача 30.01.2019 був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25-27).

Оцінка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить 85292,00 грн. (16-24).

Таким чином, суд вважає доведеним, що позивач постійно проживає у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , з 1983 року, що також не заперечувалося стороною відповідача.

Разом з тим, судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 на праві колективної власності належить СТОВ ім.Енгельса, на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння серії НОМЕР_2 від 14.02.2006, виданого згідно до рішення №8 від 14.02.2006 року (а.с. 199, 120).

Право колективної власності СТОВ ім. Енгельс на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.08.2006 року, що підтверджується інформаційною довідкою з вказаного реєстру №252941694 від 15.04.2021 року (а.с. 35).

Суд встановив, що до цього часу жодних договорів чи інших угод щодо зазначеного нерухомого майна між сторонами справи не укладено.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зазначено, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

У постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) зазначено, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Судом установлено, що позивач вселився до житлового будинку по АДРЕСА_1 , з дозволу представників колишнього колгоспу ім.Енгельса, правонаступником якого є СТОВ ім. Енгельса, як працівник, який перебував у трудових відносинах з колгоспом. Тобто, позивач знав і усвідомлює, що користується чужим майном. Згідно змісту позовної заяви, житло було надано позивачу у зв"язку із роботою у колгоспі.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що домоволодіння АДРЕСА_1 має власника, який був відомий позивачу; спірне майно перебуває у колективній власності СТОВ ім. Енгельса, який заперечує проти визнання права власності на це майно за позивачем, відповідно до змісту письмового відзиву відповідача на позовну заяву (а.с. 66-71), - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неправильно застосував статтю 344 ЦК України, є безпідставним, адже місцевий суд правильно, з урахуванням висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, ухвалив обгрунтоване та законне рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Колегія звертає увагу, що позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлений можливості звернутись до суду з іншим позовом, за іншого обгрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 13 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова