Справа № 459/2757/22
Провадження № 2/459/440/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Маїк А.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И В :

17 жовтня 2022 позивач звернувся до суду з позовом, та з врахуванням клопотанням про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача на його користь 10 000, 00 гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначив, що він 03.04.1995 був прийнятий на Шахту «№4 «Великомостівська» Західного-Українського виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» підземним учнем гірника і направлений в УКК на курси ГРП з відривом від виробництва. 17.08.1995 був зарахований підземним гірничим робітником по ремонту гірничих виробок 4-го розряду з повним робочим днем під землею. 07.03.2003 він був звільнений по ст. 38 КЗпП України (по ініціативі працівника). 06.12.2005 він був прийнятий на «Шахту «Великомостівська» державного підприємства «Львіввугілля» учнем гірника з ремонту гірничих виробок підземним 1-го розряду, з повним робочим днем в шахті. 23.12.2005 переведений підземним гірником з ремонту гірничих виробок 4-го розряду, з повним робочим днем в шахті. 06.11.2014 був звільнений з роботи внаслідок виявленої невідповідності працівника виконуваній роботі за станом здоров`я, п.2 ст. 40КЗпП України з виплатою вихідної допомоги згідно ст. 44КЗпП України та одноразової допомоги згідно Колективного договору. Позивач зазначив, що у зв`язку з тривалою роботою з особливо шкідливих та тяжких умовах праці у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, записами невропатолога, листком обліку доз опромінення при рентген-радіологічних дослідженнях, медичним висновком амб. в умовах карантину Лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного відділення КНП ЛОР «ЛОКЛ» про наявність професійного характеру захворювання від 08.10.2020р. №910 та іншими медичними висновками. Вказав, що внаслідок роботи на підприємствах ДП «Львіввугілля» при запиленості повітря на робочих місцях, що перевищує гранично-допустимі концентрації, подразнюючі речовини несприятливих параметрах мікроклімату, важка фізична праця йому було встановлено професійні захворювання: Хронічна попереково-крижова радикулопатія з помірним больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями. М54.1., Хронічний обструктивний бронхіт II ст., пневмосклероз, емфізема легень ЛН I- II ст. J 44.0. Ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 45%. Зазначає, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що він втратив працездатність, став інвалідом, в нього з`явився кашель, та змушений постійно звертатися за медичною допомогою, стан його здоров`я став незадовільним. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням порушено всі нормальні умови його життя, він відчуває великі незручності при ведені домашнього господарства, мені стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль, він змушений докладати додаткових зусиль для організації життя, та змушенийвести малорухомий спосіб життя.Відтак просить задовольнити повністю.

Ухвалою 18.10.2022 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 21.11.2022, який відкладено на 19.12.2022.

19.12.2022 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти позову заперечує, оскільки вважає вимогу позивача в розмірі 45000 грн. незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні позивач заявив клопотання про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача на його користь 10 000, 00 гривень відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявленого клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог не заперечив, в частині 10000грн. позов визнав.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне та дійшов наступних висновків.

03.04.1995 ОСОБА_1 прийнятий на Шахту «№4 «Великомостівська» Західного-Українського виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» підземним учнем гірника і направлений в УКК на курси ГРП з відривом від виробництва. 17.08.1995 він був зарахований підземним гірничим робітником по ремонту гірничих виробок 4-го розряду з повним робочим днем під землею. 07.03.2003 він був звільнений по ст. 38 КЗпП України (по ініціативі працівника).

06.12.2005 ОСОБА_1 прийнятий на «Шахту «Великомостівська» державного підприємства «Львіввугілля» учнем гірника з ремонту гірничих виробок підземним 1-го розряду, з повним робочим днем в шахті. 23.12.2005 переведений підземним гірником з ремонту гірничих виробок 4-го розряду, з повним робочим днем в шахті. 06.11.2014 ОСОБА_1 звільнений з роботи внаслідок виявленої невідповідності працівника виконуваній роботі за станом здоров`я, п.2 ст. 40КЗпП України з виплатою вихідної допомоги згідно ст. 44КЗпП України та одноразової допомоги згідно Колективного договору, що підтверджується копією трудової книжки, що додана до матеріалів справи.

17.11.2014 комісія ВП Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» провела розслідування випадку хронічного професійного захворювання працівника ОСОБА_1 , про що було складено акт розслідування професійного захворювання, по формі П-4, діагноз: Хронічна попереково-крижова радикулопатія з помірним больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями. М54.1., Хронічний обструктивний бронхіт II ст., пневмосклероз, емфізема легень ЛН I- II ст. J 44.0., який встановлено Львівською обласною клінічною лікарнею (профпатолічне відділення), та прийшла до висновку, що професійне захворювання виникло внаслідок роботи на підприємствах ДП «Львіввугілля» при запиленості повітря на робочих місцях, що перевищує гранично-допустимі концентрації, подразнюючі речовини несприятливих параметрах мікроклімату, важка фізична праця.

Відповідно до виписки МОЗ Обласної МСЕК, серія 10 ААА №265143 від 27.11.2014 позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме 45% втрати професійної працездатності, з яких: 30% за хронічна радикулопатія, 15 % ХОЗЛ ІІ, ДН І-ІІ ст.;дата переогляду 26.11.2015, потреба в додаткових видах допомоги: санаторно-курортне лікування.

Згідно довідки МОЗ Обласної МСЕК, серія 12 ААА №056350 від 03.12.2020 повторним оглядом підтверджено позивачу третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме 45% втрати професійної працездатності, з яких: 30% за хронічна радикулопатія, 15 % ХОЗЛ ІІ, ДН І-ІІ ст.;дата переогляду 12.11.2023, потреба в додаткових видах допомоги: санаторно-курортне лікування, медикаментозне забезпечення, лікування в ЛПЗ.

Також до матеріалів справи додано копію індивідуальної програми реабілітації інваліда №2049 від 03.12.2020, результати оглядів ОСОБА_1 у лікарнях, копії виписок із медичної карти, копії витягів з медичної карти та інші документи, які свідчать про отримані позивачем на виробництві хронічні професійні захворювання.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до частини 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідки МСЕК, згідно яких позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 45 % за сукупністю та третя група інвалідності.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди є акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 17.11.2014, згідно якого ОСОБА_1 за час роботи на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання, а саме: хронічну попереково-крижову радикулопатію з помірним больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями. М54.1., Хронічний обструктивний бронхіт II ст., пневмосклероз, емфізема легень ЛН I- II ст. J 44.0.

Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц (провадження № 61-37529сво18).

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги те, що відповідач не створив позивачеві безпечних і нешкідливих умов праці, не впроваджував сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, внаслідок чого ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я та втрату працездатності саме внаслідок професійного захворювання ОСОБА_1 призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Відповідач позовні вимоги визнав, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі.

Тому враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров`я, ступінь втрати ним професійної працездатності та встановлення третьої групи інвалідності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, а тому позов підлягає до задоволення.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Львіввугілля»(, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26) про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля»на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля»на користь держави 992,40 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22 грудня 2022 року.

Суддя: Н. Я. Отчак