Номер провадження: 22-ц/813/6549/22
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державного підприємства «СЕТАМ», Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсними проведених 29.11.2017 року електронних торгів з примусової реалізації нежитлового приміщення перукарні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

10 липня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державного підприємства «СЕТАМ», Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», про визнання недійсними проведених 29.11.2017 року електронних торгів з примусової реалізації нежитлового приміщення перукарні в буд. АДРЕСА_2 . (а.с.2-21 т.1), які просить задовольнити в повному обсязі. Також, позивачкою подано заяву щодо визнання поважними причини пропуску спеціального строку позовної давності а.с.109-11 т.2.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачем ДП «СЕТАМ» порушено правила ст. 43 Закону України «Про іпотеку», не повідомлено позивача про день, час, і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. При цьому, позивачем оскаржені підготовчі дії державного виконавця щодо проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна .

Згідно із ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року по справі №523/3695/18 , визнано неправомірними дії державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської Марії Григорівни щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності, скасовано постанову державного виконавця від 29.05.2017 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності, визнано звіт ТОВ «Сейв Компані» про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню від 15.06.2017 року. Також, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року встановлені обставини щодо відсутності службових повноважень (компетенції) державного виконавця Свідерської Марії Григорівни за виконавчими провадженнями №472242095, №47242009 станом на 27.10.2017 року з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладання правочинів в межах зазначених виконавчих проваджень, в тому числі при складанні Акту про проведення електронних торгів від 21.12.2017 року; що організатором торгів порушені строки проведення електронних торгів та самостійно були внесені зміни до заявки на реалізацію арештованого майна, розміщено недостовірну інформацію по лоту щодо об`єкту нерухомості та відомостей щодо зберігача майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ДП «СЕТАМ», Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «УКРСИББАНК» про визнання недійсними проведених 29.11.2017 року електронних торгів з примусової реалізації нежитлового приміщення перукарні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 задоволено. Визнано недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» 29 листопада 2017 року за лотом №246531 з примусової реалізації нежитлового приміщення - перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами яких, згідно протоколу №300165, переможцем став Учасник №4 - ОСОБА_1 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено права відповідача ОСОБА_1 , не сповіщено про дату підготовчого судового засідання, а тому останній був позбавлений права подати відзив та докази.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк».

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» ради просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про задоволення позову, оскільки права ОСОБА_2 не є порушеними, неправильно застосовано положення про позовну давність.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 30 листопада 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 12 грудня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 29 травня 2008 року укладено тристоронній договір іпотеки між АКІБ «УКРСИББАНК», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . За яким, іпотекодавці передали в іпотеку наступне майно перукарню за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 74,3 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_3 та трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 71,8 кв.м.

Умовами договору встановлено, що предметом іпотеки є сукупність нерухомого майна квартири, що належить ОСОБА_2 на праві власності за адресою: АДРЕСА_3 та перукарні, що належить на праві власності ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.3. договору іпотеки визначена загальна ринкова вартість Предмета Іпотеки, яка є сумою ринкової вартості квартири та перукарні.

Рішенням Суворовського районного суду по справі №523/16431/13-ц від 16 січня 2014 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованість в сумі 46842,00 доларів США та судові витрати в сумі 1720,50 грн.

Рішенням Суворовського районного суду по справі №523/17044/13-ц від 13 березня 2014 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованість в сумі 65937,16 доларів США та 39682,22 грн.

Публічному акціонерному товариству «УКРСИББАНК» на підставі судових рішень №523/16431/13-ц та №523/17044/13-ц були видані 16.01.2014 року та 13.03.2014 року виконавчі документи.

Старшим державним виконавцем другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Шевчук О.Ю. 21.04.2015 року зазначені виконавчі документи були прийняті до виконання, про що ухвалені постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№47242009 за виконавчим листом №523/170044/13 та виконавчого провадження ВП№472242095 за виконавчим листом №523/16431/13 щодо боржника ОСОБА_3 .

Державним виконавцем Суворовського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерською М.Г. ухвалено постанову від 17.05.2017 року про опис та арешт майна боржника нежитлового приміщення перукарні за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Суворовського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської Марії Григорівни від 29.05.2017 року призначено експертом суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» та зобов`язано експерта надати звіт про визначення вартості майна боржника.

Суворовським відділом ДВС міста Одеса ГТУЮ Одеської області направлено 05 вересня 2017 року до Одеської філії Державного підприємства «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом заявки на реалізацію арештованого майна від 05.09.2017 року в графі «відомості про майно, яке передається на реалізацію» та графі «розмір нежилої площі» вказана площа нежитлового приміщення 74,3 кв.м., в графі «площа кожної кімнати» зазначено площу, що сумарно дорівнює загальній площі 74,3 кв.м.

До заявки на реалізацію арештованого майна від 05.09.2017р. були надані додатки, в тому числі: копія іпотечного договору, де вказана площа приміщення 74,3 кв.м.; копія технічного паспорту, де вказана площа приміщення 74,3 кв.м.; копія постанови державного виконавця про призначення експерта, де вказана площа приміщення 141,1 кв.м.; копія витягу з звіту з оцінки майна, де вказана площа приміщення 141,1 кв.м.; інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де вказана площа приміщення 141,1 кв.м.

Як вбачається із протоколу №290917 проведення електронних торгів, підписаного посадовою особою Державного підприємства «СЕТАМ» 17.10.2017 року, торги не відбулися.

29 листопада 2017 року відбулися відповідно до протоколу №300165 електронні торги з реалізації арештованого майна нежитлового приміщення перукарні за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем торгів було визнано єдиного зареєстрованого учасника ОСОБА_1 .

Державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4 було складено та підписано Акт державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 21.12.2017 року, в зазначеному Акті вказано, що він є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, а саме: нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 м. кв., за адресою: АДРЕСА_1 переможця торгів ОСОБА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року по цивільній справі №523/863/18 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Державного підприємства «СЕТАМ», Другого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, третя особа ПАТ «Укрсиббанк», про визнання недійсними проведених 29.11.2017 року електронних торгів з примусової реалізації належного ОСОБА_3 нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом №300165 від 29.11.2017 року, залишені без задоволення.

В мотивувальній частині зазначеного рішення вказано, що на час розгляду справи по суті не існує судового рішення, яким визнані дії державного виконавця під час проведення виконавчих дій неправомірними. Позивачка до моменту реалізації майна не оскаржувала дії державного виконавця, а також визначення вартості чи оцінки майна. Враховуючи, що на час складення даного рішення не існує судового рішення, яким підтверджено невідповідність оцінки нерухомого майна, а також, що таких вимог позивачка не заявляла, то твердження позивачки, що оцінка майна не відповідає його реальній вартості судом не приймається до уваги.

Постановою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №523/863/18 (провадження №61-17932св19, оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.04.2020 року) касаційні скарги Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» та державного підприємства «СЕТАМ» задоволені, постанову Одеського апеляційного суду Одеської області від 22.08.2019 року скасовано, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 року залишено в силі. Колегією зазначено, що встановлені судом першої інстанції обставини не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів ОСОБА_3 внаслідок проведення прилюдних торгів. Отже, наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними ОСОБА_3 не доведено.

При цьому судом зазначено, що ОСОБА_2 позовні вимоги у цій справі не заявляла, а також суд не вирішував позовні вимоги щодо неї.

10 липня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами про визнання недійсними проведених 29.11.2017 року електронних торгів з примусової реалізації нежитлового приміщення перукарні по АДРЕСА_1 , посилаючись на обставини, які встановлені судовими рішеннями вже після ухвалення рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 року.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 14 лютого 2019 року по справі №523/186/19 визнано дії начальника другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Шевченко Євгенія Олександровича неправомірними в частині винесення доручення від 29.11.2017 року про передачу виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, визнано дії державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської Марії Григорівни неправомірними в частині ухвалення постанови від 30.11.2017 року про прийняття виконавчих проваджень у зв`язку із реорганізацією відділу, визнано неправомірним та скасовано доручення від 29.11.2017 року про передачу виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого начальника другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Шевченко Євгенія Олександровича, визнано неправомірною та скасовано постанову від 30.11.2017 року про прийняття виконавчих проваджень у зв`язку із реорганізацією відділу державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської Марії Григорівни.

В мотивувальній частині ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по справі №523/186/19 встановлені обставини щодо відсутності службових повноважень (компетенції) державного виконавця Свідерської Марії Григорівни за виконавчими провадженнями №472242095, №47242009 станом на 27.10.2017 року з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладання правочинів в межах зазначених виконавчих проваджень, в тому числі при складанні Акту про проведення електронних торгів від 21.12.2017 року.

Вищевказане судове рішення було об`єктом апеляційного дослідження і залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17.07.2019 року.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2019 року по справі №523/3695/18 визнано неправомірними дії державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М.Г. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» для проведення незалежної оцінки нерухомого майна, визнано неправомірною і скасовано постанову державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М.Г. від 29.05.2017 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані», визнано звіт ТОВ «Сейв Компані» про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню від 15.06.2017 року. Так, суд встановив, що фізична особа ОСОБА_5 одночасно здійснює повноваження одноособового виконавчого органу (керівника) в юридичній особі ТОВ «Юридична фірма Дельта М» (що виступає представником стягувача АТ «УКРСИББАНК» за довіреністю) і юридичній особі ТОВ «Сейв Компані», що дає підстави дійти висновку про неможливість участі у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані», який відповідно до вимог ч.4 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний був заявити самовідвід (абз.11с.4 ухвали). Також, встановлено, що між замовником Суворовським ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» та платником АТ «УКРСИББАНК» (оскільки таку оплату гарантовано стягувачем в заяві про призначення експерта від 18.05.2017 року) не укладений договір на проведення оцінки майна в порушення вимог статті 10 закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (абз.8, 11 с.6 ухвали), суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» виконано звіт про оцінку майна від 15.06.2017 року без укладення договору відповідно до закону, без отримання сплати від замовника Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, при цьому державним виконавцем Свідерською М.Г. прийнято звіт про оцінку майна для виконання. (абз.11 с.7 ухвали), Другим Суворовським ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області не надано до суду жодних доказів належного повідомлення скаржника ОСОБА_3 про результати визначення вартості майна (абз.12 с.7 ухвали).

Відповідно до ч.4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно із ч.5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути в загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ч.2 статті 54 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

ОСОБА_2 позовні вимоги у справі №523/863/18 не заявляла, також суд не вирішував позовні вимоги щодо неї, не була залучена сторонами по справі або судом першої інстанції у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

На підставі наведених норм законодавства, суд першої інстанції правильно вважав, що обставини справи, встановлені судовим рішенням по справі №523/863/18, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого ОСОБА_2 до сторін по справі №523/10368/20 і можуть бути можуть бути спростовані позивачем в загальному порядку.

Так само, обставини, встановлені ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 14.02.2019 року по справі №523/186/19 та ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року по справі №523/3695/18 могли бути спростовані в загальному порядку відповідачами ОСОБА_1 та Державним підприємством «СЕТАМ», які не були сторонами по справам №523/186/19, №523/3695/18, шляхом надання до суду відповідних доказів, або реалізації свого процесуального права на подання заяв про забезпечення або витребування таких доказів, якщо вони існують, но недоступні відповідачам, проте такі обставини ними не спростовані.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що такі обставини, що встановлені судовими рішеннями за участю відповідача ОСОБА_3 , відповідача Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі та третьої особи Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», які ухвалені відповідно до Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», та які набрали законної сили, не потребують доказування, тобто є преюдиціальними.

Обставини, встановлені ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 14.02.2019 року по справі №523/186/19 та ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року по справі №523/3695/18 є новими, що виникли після ухвалення 22.06.2018 року Суворовським районним судом міста Одеси по цивільній справі №523/863/18.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі №308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) зроблено висновок, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року у справі№ 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

Відповідач Державне підприємство «СЕТАМ» посилається на пункти 19.1. та 45 постанови Верховного Суду від 02 травня 2018 року по справі №910/10136/17, що підставою для визнання електронних торгів недійсними є виключно встановлення порушень Порядку реалізації арештованого майна.

Проте правовий висновок Верховного Суду викладений в пунктах 43, 44 зазначеної постанови, відповідно до якого Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо того, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 року у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду, зокрема, від 14.02.2018 року у справі №490/5475/15, від 02.05.2018 року у справі №910/10136/17, від 27.04.2021 року у справі № 504/2824/17, від 29.04.2021 року у справі №725/6276/19.

Відповідно до ч.5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Таким чином, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні, можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх оскаржено та визнано незаконними в порядку і строки, визначені Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», або якщо строки були поновлені судом в порядку п.2 статті 449 ЦПК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначені Порядком реалізації арештованого майна.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 травня 2019 року по справі №678/301/12 (провадження № 14-624цс18) вказала, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року по справі №523/3695/18 визнано звіт ТОВ «Сейв Компані» про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню від 15.06.2017 року, тобто з дня його складення. За висновком рецензента №08/10 від 08.10.2018 року про достовірність оцінки майна, звіт про оцінку майна ТОВ «Сейв Компані» від 15.06.2017 року класифікується за ознакою абз.4 п.67 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний.

Суд приходить до висновку, що проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню, та виготовлений суб`єктом оціночної діяльності в порушення вимог ч.4 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження», що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, є порушенням установленого законодавством порядку такої реалізації.

Відповідно до ч.3 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Згідно ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року по справі №523/3695/18, проведення електронних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який був нечинним, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до звіту ТОВ «Сейв Компані», вартість оцінки перукарні дорівнювала 1591856,00 гривень. В той же час відповідно до незалежної оцінки нерухомого майна за звітом ТОВ «Восток-оценка», наданого позивачем, ринкова вартість об`єкту оцінки встановила 3760315,00 гривень.

Відповідач Державне підприємство «СЕТАМ» зазначає, що ціна продажу, встановлена Звітом про оцінку майна, що був виготовлений ТОВ «Сейв Компані» не відповідає ринковій з підстав врахування оцінювачем факту арешту і примусової реалізації майна, вимушених умов продажу тощо. Проте відповідно до ч.3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Отже, доводи відповідача не відповідають вимогам закону і суд вважає доведеною невідповідність ціни продажу, встановленою Звітом про оцінку майна, що був виготовлений ТОВ «Сейв Компані», ринковій на день визначення вартості майна.

Як вбачається, до заявки на реалізацію арештованого майна від 05.09.2017 року до Державного підприємства «СЕТАМ» державним виконавцем Свідерською Марією Григорівною в додатках надано було копію іпотечного договору.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на час проведення торгів, не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Таким чином, посадові особи організатора торгів були обізнані про існування договору іпотеки, укладеного між іпотекодержателем Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» та іпотекодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , проте в порушення статті 43 Закону України «Про іпотеку» письмово не повідомили ОСОБА_2 про проведення прилюдних торгів, в порушення приписів закону не було надіслано ОСОБА_2 нотаріально засвідчену копію Акту про реалізацію предмета іпотеки.

Посилання відповідача Державне підприємство «СЕТАМ», що ОСОБА_2 є неналежним позивачем, оскільки її права порушені не були, судом першої інстанції правильно до уваги не були прийняті, оскільки спростовуються наступним.

Позивачка ОСОБА_2 є солідарним боржником (поручителем) за зобов`язаннями ОСОБА_3 , що встановлено рішеннями Суворовського районного суду по справі №523/16431/13-ц від 16.01.2014 року та по справі №523/17044/13-ц від 13.03.2014 року.

Відповідно до тристороннього договору іпотеки від 29.05.2008 року, укладеного в забезпечення зобов`язань ОСОБА_3 , предметом Іпотеки є сукупність нерухомого майна квартири, що належить ОСОБА_2 на праві власності та перукарні, що належить на праві власності ОСОБА_3 , при цьому загальна ринкова вартість предмета іпотеки, визначена як сума ринкової вартості квартири та перукарні.

В даному випадку примусово реалізована на торгах частина предмета іпотеки приміщення перукарні, за ціною, яка значно нижча за ринкову, чим порушується справедлива рівновага майнових інтересів як обох боржників, так і стягувача. Суд вважає, що за таких умов солідарний боржник (поручитель) та іпотекодавець ОСОБА_2 матиме особистий і надмірний тягар, що є порушенням статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Передача майна на реалізацію включає в себе етап надання виконавцем організатору торгів відомостей про майно, яке підлягає реалізації за процедурою, визначеною Порядком реалізації арештованого майна (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431, далі - Порядок).

Відповідно до п.2 частини II Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби.

Заявка державного виконавця на реалізацію арештованого майна від 05.09.2017 року містить відомості про зберігача майна ОСОБА_3 , також вказані адреса зберігача і її контактний телефон. Сумарна площа окремих приміщень була вказана за заявкою і дорівнювала у сумі 74,3 кв.м.: коридори - 9,3 м.кв.; 2,6 м.кв.; зали - 12,6 м.кв.; 12,6 м.кв.; веранда - 8,6 м.кв.; кабінети- 6,3 м.кв.; 10,0 м.кв.- підсобні приміщення: приміщення - 4,7 м.кв.; 5,5 м.кв.; вбудована шафа - 0,5 м.кв.; туалет- 1,6 м.кв. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби. Організатор перевіряє повноту заповнення заявки.

Як вбачається з наданих позивачем роздруківок з сайту Державного підприємства «СЕТАМ», була розміщена інформація, що не відповідає наданій державним виконавцем, вказана контактна особа зберігача - представник ПАТ "УкрСиббанк" Халявка Олексій Олександрович і його контактний телефон зв`язку, також виправлено інформацію заявки щодо загальної площі приміщення: змінено площу перукарні з 74,3 кв.м. на 141,1 кв.м.

В порушення п.4 частини II Порядку посадовими особами Державного підприємства «СЕТАМ» були самостійно внесені зміни, що привело до розміщення недостовірної інформації по лоту щодо об`єкту нерухомості.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.06.2021 року по справі №200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зазначила, що всі умови майбутнього договору купівлі-продажу, окрім ціни та особи покупця, повинні міститися в інформаційному повідомленні про електронні торги. Зокрема, у такому повідомленні повинна міститися вичерпна інформація про майно, яке продається.

Розміщені на сайті Державного підприємства «СЕТАМ» змінені та невідповідні заявці державного виконавця відомості про майно свідчать про порушення організатором торгів процедури передачі майна на реалізацію.

Акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 21.12.2017 року підписаний державним виконавцем Другого Суворовського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерською Марією Григорівною, постанову якої від 30.11.2017 року про прийняття виконавчих проваджень у зв`язку із реорганізацією відділу визнано неправомірною та скасовано ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 14.02.2019 року по справі №523/186/19, встановлені обставини щодо відсутності службових повноважень (компетенції) державного виконавця Свідерської Марії Григорівни за виконавчими провадженнями №472242095, №47242009 станом на 27.10.2017 року з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладання правочинів в межах зазначених виконавчих проваджень, в тому числі при складанні Акту про проведення електронних торгів від 21.12.2017 року, що свідчить про порушення продавцем Другим Суворовським відділом ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області процедури оформлення результатів торгів.

За змістом частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 року у справі №465/650/16-ц (провадження №14-356 цс 18) та від 23.01.2019 року у справі №522/10127/14-ц (провадження №14-428 цс 18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, тобто правочин.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених частиною першою статті 215 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі №6-2988 цс 15).

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, від 13.04.2016 року у справі №6-2988цс15 та від 22.02.2017 року у справі №6-2677цс16, головною умовою, яку повинні встановити суди при вирішенні питання про визнання прилюдних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Судом першої інстанції правильно встановлено як недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, що вплинули на результат торгів, так і порушення цим прав і законних інтересів позивача ОСОБА_2 , при цьому враховано обставини, встановлені ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по справі №523/186/19 та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року по справі №523/3695/18.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Повно і всебічно дослідивши матеріали справи і надані докази, заслухавши думку сторін на судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доводи позовної заяви ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження і є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідач Державне підприємство «СЕТАМ» просить суд застосувати до позовних вимог ОСОБА_2 спеціальні строки позовної давності, передбачені Законом України «Про іпотеку», оскільки торги відбулися 29.11.2017 року, а з позовними вимогами позивач звернувся лише 10.07.2020 року.

Однак, позивачка в своїй заяві просить визнати поважними причини пропуску спеціального строку позовної давності а.с.109-11 т.2. Позивача посилається щодо наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали своєчасне подання позову, які полягають у порушенні відповідачем Державне підприємство «СЕТАМ» вимог статті 43 Закону України «Про іпотеку» у встановлений законом спосіб письмово повідомити іпотекодавця ОСОБА_2 про проведення прилюдних торгів, в подальшому в порушення вимог статті 47 Закону України «Про іпотеку» не було надіслано ОСОБА_2 нотаріально засвідчену копію Акту про реалізацію предмета іпотеки, що унеможливило своєчасне звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Тобто, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, проте таке право виникло у ОСОБА_2 за наслідками скасування Верховним судом 01 квітня 2020 року по справі №523/863/18 постанови Одеського апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2019 року про визнання недійсними електронних торгів і набранням чинності з 01 квітня 2020 року рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову у зв`язку з тим, що наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними ОСОБА_3 не доведено.

При цьому вбачається, що повний текст постанови Верховного Суду оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.04.2020 року, а позов до суду подано ОСОБА_2 -10.07.2020 року , саме в межах тримісячного строку з моменту виникнення у неї права на позов і можливості реалізувати захист свого порушеного права, оскільки за наявністю постанови Одеського апеляційного суду Одеської області від 22.08.2019 року про визнання недійсними електронних торгів права ОСОБА_2 порушені не були.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам сторін щодо застосування строку позовної давності, вмотивовано дійшов наступного висновку.

Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про іпотеку», в редакції, що існувала на час проведення торгів, іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до положень частини 5 статті 267 ЦК України, якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом зазначеної статті позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання поважності причин пропуску строку позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Оскільки закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку пропуску строку позовної давності, то дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Також вагомою підставою для поновлення строку позовної давності є те, що особа довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила, після спливу загального або спеціального строку позовної давності.

Таким чином, фактичний пропуск строку позовної давності не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки за наявності поважних причин такого пропуску, право позивача підлягає захисту.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у зв`язку з неповідомленням відповідачем Державним підприємством «СЕТАМ» іпотекодавця ОСОБА_2 про проведення та результати електронних торгів в порушення ст. ст.43, 47 Закону України «Про іпотеку», що спричинило оскарження в судовому порядку результатів електронних торгів іншою особою, без залучення в суді першої інстанції ОСОБА_2 третьою особою, до моменту прийняття остаточного рішення по справі №523/863/18, яке набрало законної сили, позивач ОСОБА_2 не мала правової можливості для звернення з даним позовом, а звернулась за захистом порушеного права в межах тримісячного строку з моменту виникнення права на позов, що є поважними причинами такого пропуску, тому суд визнає поважними причини пропуску позивачем спеціального строку позовної давності і порушене право позивача ОСОБА_2 підлягає захисту у порядку, встановленому ЦК України.

На підставі вище наведеного, суд першої інстанції правильно вважав позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та доведеними, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Порушення однієї із стадій процедури проведення електронних торгів є підставою для визнання вказаних торгів недійсними.

Скаржники не довели обставини, на які посилались як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , то судова колегія зазначає, що останній не був позбавлений можливості подати відзив та відповідні докази, які вважав за потрібне, одночасно із клопотанням про поновлення строків для подання відповідних процесуальних документів. Однак таких дій ОСОБА_1 не вчинив.

Наведені в апеляційних скаргах інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржників в апеляційних скаргах про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційних скарг його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк