Справа № 185/9945/21
Провадження № 2/185/1063/22
У Х В А Л А

15 червня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши клопотання приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

встановив:

У червні 2022 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про визнання явки позивача у судове засідання обов`язковою.

Згідно зі ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

На підставі частин 1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зважаючи на закріплений принцип змагальності в судовому процесі, вільне використання сторонами наданих прав для доказування своєї правової позиції, враховуючи, зміст позовних вимог, позицію сторін у справі, суд не вбачає підстав для визнання явки позивача обов`язковою для надання суду пояснень з приводу обставин, зазначених у позовній заяві або з`ясування інших обставин, враховуючи позицію позивача, яку він виклав в позові та відповіді на відзив.

За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача про визнання явки позивача обов`язковою слід відмовити.

Відповідачем було також подано клопотання про залучення в якості третьої сторони по справі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Відповідно до ч.1 ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

З огляду на приписи ст. 53 ЦПК України та враховуючи те, що рішення у даній справі не вплине на права та обов`язки цієї особи, суд вважає, що у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи слід відмовити.

Відповідач звернувся до суду із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Вивчивши заперечення відповідача, суд вважає його необґрунтованими, а тому його необхідно залишити без задоволення. Крім того, на думку суду розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження не призведе до порушення прав позивача та зменшення обсягу його процесуальних прав, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідач заявив клопотання про витребування доказів, а саме копій наказів/розпоряджень про призначення позивачу відшкодування шкоди внаслідок встановлення ЛТЕК ступенів втрати працездатності внаслідок отримання виробничої травми за 17.11.1993, 15.08.1995 та 27.08.1996. В обґрунтування клопотання зазначає, що підприємство своїми наказами мала можливість сплатити позивачу моральну шкоду, але документи знаходяться у Павлоградському відділенні Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Вивчивши це клопотання, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні виходячи з того, що відповідачем не доведено суду наявності складнощів у самостійному наданні суду таких доказів, необхідність витребування обґрунтована посиланням на ймовірність відшкодування шкоди самим відповідачем, а не твердження про відшкодування, а також тим, що сам факт наявності таких наказів/розпоряджень не може підтверджувати факт реальної виплати моральної шкоди.

Відповідач заявив клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи, вказавши, що для оцінки доводів позивача необхідні спеціальні знання у області знань іншій ніж право.

Представник позивача заперечував проти призначення експертизи та просив відмовити в призначенні експертизи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Згідно з ч. 2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно розділу VI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року, психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.

Предметом судово-психологічної експертизи є питання про діяльність осіб, індивідуально-психологічні властивості яких не виходять за межі норми (особливості сприйняття певних явищ за даних умов, здатність адекватно їх оцінювати тощо).

Згідно п.6.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5, під час проведення психологічної експертизи досліджуються автентичні показання, тобто такі, які не залежать від будь-якого стороннього впливу або примусу.

Сторона позивача заперечувала проти призначення судово-психологічної експертизи, що виключає можливість проведення експертизи на добровільній основі.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За загальним правилом експертиза призначається коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.

Виходячи із предмету спору, та враховуючи, що стягнення моральної шкоди, заявлено внаслідок завданого ушкодження здоров`я людини, не є обов`язковим призначення судово-психологічної експертизи.

За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судово-психологічної експертизи слід відмовити.

На підставі вищевикладеного вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотань представника відповідача.

Керуючись ст.ст.12,53,58,260 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотаннь відповідача про визнання явки позивача в судове засідання обов`язковою, витребування доказів, призначення експертизи, залучення третьої особи, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя: М. М. Перекопський