РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шевчука В.С.,

представника відповідача адвоката Філатової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення загрози пошкодження майна та перешкод в користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення загрози пошкодження майна та перешкод в користуванні майном.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що під час проведення Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю ВК РМР позапланової перевірки було виявлено, що здійснена його сусідкою - відповідачем реконструкція сараю «Б» проведена із порушенням містобудівної документації. А саме, при обмірі будівлі сараю «Б» виявлено, що зовнішні розміри та його розміщення на земельній ділянці не відповідають схемі, наявній в будівельному паспорті. Так, будівельним паспортом передбачено реконструкцію сараю «Б» в межах існуючих фундаментів з зовнішніми габаритами розмірами 2,40 м. на 4,40 м. та відступами від меж земельної ділянки до стін будівлі 1,70 м., однак фактично сарай повністю заново збудовано з розмірами 4,70 м. на 7,25 м. та з відступами до меж земельної ділянки в 1.0 м. При цьому, як встановлено під час перевірки, що внаслідок такої перебудови, відстань від стіни сараю «Б» до мого будинку, що розташований по АДРЕСА_1 зменшилась до 3,3 м., внаслідок чого не забезпечено протипожежного розриву між цими будівлями, що є порушеннями п. 15.2.2 таблиці 15.2 ДБН Б2.2-2:2019 «Планування і забудова територій». Вказані обставини, щодо виявленого вище правопорушення, знайшли своє відображення у акті «104-ПП від 19.11.2021 р., що складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протоколі № 104-ПП від 19.11.2021 року про адміністративне правопорушення та приписі № 104-ПП від 19.11.2021 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, на підставі якого на відповідача покладено обов`язок щодо здійснення перебудови приміщення сараю «Б» та приведення його у відповідність до будівельного паспорту забудови земельної ділянки. Однак, незважаючи на застосовані Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради заходи контролю та висунуті вимоги, відповідачем було продовжено протиправні дії щодо завершення будівництва із порушенням містобудівної документації, оскільки після фіксації факту недотримання відстані від стіни сараю до господарської будівлі позивача у 3,3 м., цю відстань відповідачем було ще додатково зменшено, шляхом встановлення двох цегляних колон на фундаментах, на яких планується розміщення навісу як невід`ємної частини сараю. Вказане призвело до скорочення фактичної відстані між незаконно розміщеною будівлею сараю та господарською будівлею позивача до 1 метру. Відповідач, не зважаючи на відсутність дозвільних документів на експлуатацію даного господарського приміщення, приписи контролюючих органів, фактично розпочала його експлуатацію за його новим цільовим призначенням (літньої кухні - бані/сауни), з використанням відкритого полум`я для відповідного його розігріву, приготування їжі, що створює вогненебезпечну загрозу для господарських приміщень позивача, що також створює загрозу для його життя та здоров`я.

Позивач та його представник адвокат Шевчук В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задоволити. Вказали, що станом на день розгляду даного спору відповідачем не усунуто недоліків проведеного будівництва/реконструкції сараю, перелік яких міститься в приписі та доказів зворотного ні відповідачем, ні її представником не надано.

Представник відповідача адвокат Філатова А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити. Зазначила, що, на її думку, позивач звернувся до суду з вказаним позовом передчасно, оскільки на даний час відбуваються заходи досудового врегулювання, які вживаються компетентним органом УДАБІ. Крім того, вказує, що позивач безпідставно просить здійснити повне знесення господарської будівлі-сараю, а не перебудову як того передбачає чинне законодавство у відповідності до чинних дозвільних документів, так як така перебудова є можливою. Крім того, вказала, що позивач не наділений повноваженнями державного органу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Рівненської міської ради на звернення до суду із позовами про знесення самочинного збудованого чи реконструйованого майна. Зауважила, що позивачем не надано безперечних доказів, що станом на день розгляду справи відповідачем не усунуто виявлених недоліків, про усунення яких вказується в приписі УДАБІ.

Представник третьої особи - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку сторін, які з`явилися в судове засідання, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :01:060:0239 за цією ж адресою, вказані обставини підтверджуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що наявні в матеріалах справи.

Власником суміжного домоволодіння по АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :01:060:0231 є ОСОБА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судом, в травні 2021 року між ОСОБА_1 ОСОБА_2 виник конфлікт з питань проведення нею незаконної перебудови існуючих на її території приміщень, а саме:

будівельні роботи з реконструкції гаража з добудовою навісу, з збільшенням його висоти з 2,8 м до 4,3 м та добудовою навісу габаритними розмірами 2,25м на 6,5 м;

будівельні роботи по реконструкції сараю під літню кухню, що відбулось з повним демонтажем фундаменту та зведенням фактично нової будівлі з зовнішніми габаритами, що відрізняються від габаритів визначених в Технічному паспорті (сарай, що був демонтований, мав розміри 2,9 м на 4,9 м та висоту 2,5 м, а новозбудована літня кухня мала габарити 4,2м на7,25м та висотою, станом на кінець травня 2021 року, - 2,6м).

У зв`язку з цим, в травні 2021 року позивач звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Рівненської міської ради із заявою, де виклав вищеописані порушення.

За результатами позапланової перевірки зазначених обставин, 04 червня 2021 року головним спеціалістом інспекційно-адміністративного відділу Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради Столярчуком Андрієм Григоровичем було видано Припис № 15-ПП про зупинення підготовчих та будівельних робіт, в якому при здійсненні обмірів гаража (літ. «В») встановлено, що збільшена його висота (з 2,8 м до 4,3м) та добудований навіс габаритними розмірами 2,25 м на 6,5 м.

В приписі також зафіксовано, що сарай (літ. «Б»), що перебудовується під літню кухню, мав розміри 2,9 м на 4,9 м та висоту 2,5 м. Натомість літня кухня має зовнішні габарити 4,7 м на 7,25 м та вже збудована висотою 2,6 м від рівня підлоги. При цьому, відстань від стіни літньої кухні до сусідньої господарської будівлі на АДРЕСА_1 зменшилась до 3,3 м, внаслідок чого не забезпечено протипожежний розрив між цими будівлями, що є порушенням п.15.2.2 таблиці 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Вказані роботи здійснювались ОСОБА_2 без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Постановою начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради №07А/01-22 від 09 червня 2021 року, ОСОБА_2 внаслідок виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок будівельних робіт, а також внаслідок порушення абз.1 п.15.2.2 (таблиця 15.2) та додатку И1 ДБН Б.2.2-12:2019, було визнано винною та накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 96 КУпАП в вигляді штрафу в розмірі 4 250,00 грн.

27 вересня 2021 року позивач повторно звернувся з заявою до начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Рівненської міської ради з проханням не реєструвати повідомлення про початок будівельних робіт, яке подано відповідачем на підставі будівельного паспорту, реєстраційний номер ЄДЕССБ (Єдиний портал електронної систему у сфері будівництва) BP01:6813-1371-3874-7204 №01-П/120, на об`єкти будівництва з реконструкції гаража «В» та сараю «Б» за адресою АДРЕСА_2 , що виданий 25.08.2021 року Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради для ОСОБА_2 . Так, як в проекті Ескізних намірів забудови реконструкції гаража та сараю не дотримані протипожежні розриви до сусідньої забудови.

Проте, як встановлено судом, 29 вересня 2021 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) гаража «В» та сараю «Б», що заходяться за адресою АДРЕСА_2 за номером № РВ80 від 29.09.2021 року.

Як вбачається з Будівельного паспорта забудови земельної ділянки забудовника ОСОБА_2 , схеми забудови земельної ділянки в АДРЕСА_2 та Ескізних намірів забудови реконструкції гаража та сараю, копії яких наявні в матеріалах справи, в них зазначено, що відповідачем має проводитися «Реконструкція в межах існуючих фундаментів».

26.10.2021 року та від 29.10.2021 року позивач повторно звернувся із заявами до Начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради з проханням провести перевірку, викладених вище обставин. Згідно листа Начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради № 01-18/749 від 19.11.2021 року позивача було повідомлено, що за результатами розгляду його звернень дійсно було підтверджено невідповідність фактично споруджених конструкцій обмеженням визначеним у будівельному паспорту. А саме, під час проведення позапланової перевірки на даному об`єкті виявлено, що вже здійснена реконструкція гаража «В» та сараю «Б». При обмірі будівлі сараю «Б» виявлено, що зовнішні розміри та його розміщення на земельній ділянці не відповідають схемі, наявній в будівельному паспорті. Так, будівельним паспортом передбачено реконструкцію сараю «Б» в межах існуючих фундаментів з зовнішніми габаритами розмірами 2,40 м. на 4,40 м. та відступами від меж земельної ділянки до стін будівлі 1,70 м., однак фактично сарай повністю заново збудовано з розмірами 4,70 м. на 7,25 м. та з відступами до меж земельної ділянки в 1.0 м. При цьому, як встановлено під час перевірки, що внаслідок такої перебудови, відстань від стіни сараю «Б» до будинку позивача, що розташований по АДРЕСА_1 зменшилась до 3,3 м., внаслідок чого не забезпечено протипожежного розриву між цими будівлями, що є порушеннями п. 15.2.2 таблиці 15.2 ДБН Б2.2-2:2019 «Планування і забудова територій».

Вказані обставини щодо виявленого вище правопорушення, знайшли своє відображення у акті «104-ПП від 19.11.2021 р., що складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протоколі № 104-ПП від 19.11.2021 року про адміністративне правопорушення та приписі № 104-ПП від 19.11.2021 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, на підставі якого на Відповідача покладено обов`язок щодо здійснення перебудови приміщення сараю «Б» та приведення його у відповідність до будівельного паспорту забудови земельної ділянки.

Однак, незважаючи на застосовані Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради заходи контролю та висунуті вимоги, як вбачається із представлених позивачем фото та відеоматеріалів, протиправні дії Відповідача продовжилися, оскільки після фіксації факту недотримання відстані від стіни сараю до господарської будівлі позивача у 3,3 м, цю відстань Відповідачем було додатково ще зменшено, оскільки додатково встановлено дві цегляні колони на фундаментах, на яких розміщено навісу як невід`ємної частини сараю. Відтак, відстань від колони, яка є складовою частиною незаконно розміщеної будівлі сараю наразі складає близько 1 метру до його господарської будівлі.

Як встановлено судом, таке приміщення було фактично реконструйовано Відповідачем у приміщення літньої кухні. Відповідач, не зважаючи на відсутність дозвільних документів на експлуатацію даного господарського приміщення, приписи контролюючих органів, фактично розпочала його експлуатацію за його новим цільовим призначенням (літньої кухні), з використанням відкритого полум`я для відповідного його розігріву, приготування їжі, тощо, що створює вогненебезпечну загрозу для будинку та господарських приміщень позивача.

Вказане підтверджено наданими позивачем фото, на яких зафіксовано зміну габаритів незаконно реконструйованих об`єктів до та після початку будівельних робіт, схематичним зображенням недотримання протипожежних розривів між спірними будівлями та будинком і господарською будівлею позивача, та відеозаписами, якими зафіксовано обставини здійснення незаконних будівельних робіт та фактичну експлуатацію збудованого спірного приміщення.

З листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю ВК РМР № 01-17/185 від 24.05.2022 року вбачається, що третьою особою повідомлено про те, що станом на 24.05.2022 року нею не вживалися заходи щодо примусового усунення виявлених порушень під час попередньої перевірки відповідача, а відповідачем такі порушення самостійно не усунуті.

Відтак, суд погоджується із твердженням позивача, що незаконна реконструкція будівель ОСОБА_2 призвела до порушення права позивача на безпечне користування своїм майном, адже порушення протипожежних розривів до його будинку та господарських споруд, що визначені ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а також експлуатація такого приміщення із відкритим полум`ям створює загрозу перекидання вогню на його нерухоме майно у випадку виникнення пожежі, створює перешкоди та унеможливлює доступ відповідних служб до місця займання, може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій та становить загрозу безпеці позивачу та його сім`ї як власнику суміжного домоволодіння.

Згідно ч. 8 ст. 36 «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.

При будівництві Відповідачем не додержано будівельних норм та правил, не було враховано інтересів позивача, як власника суміжного домоволодіння та не було отримано його згоди на таке будівництво. Наслідком же недодержання при будівництві будівельних норм є порушення повноцінного та безпечного життєвого середовища і умов життєдіяльності людини, право на які гарантовані державою.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» на забудовника покладено обов`язок, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені:

-розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням норм і правил;

-розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів;

-урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій;

-урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Поряд з тим, Правилами пожежної безпеки в Україні, затвердженими наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417 встановлено, що під час експлуатації об`єктів забороняється зменшувати мінімальні протипожежні відстані.

Оскільки будівництво (реконструкція) об`єктів Відповідачем здійснюється із істотним порушенням державних будівельних норм, стандартів і правил, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», це порушує право позивача на безпечне користування його майном.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недотримання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 15.07.2020 року по справі № 809/78/16 від 23.06.2020 року по справі № 806/332/16 та від 16.07.2020 року по справі № 815/4504/16.

Так, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 640/17474/20.

Спірні правовідносини виникли внаслідок проведення Відповідачем незаконних будівельних робіт та незаконної подальшої експлуатації збудованих приміщень, що порушує право позивача на безпечне користування своїм майном як власника суміжного домоволодіння, щодо будівель якого мають дотримуватись протипожежні вимоги будівельних норм.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, який через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Відповідно до положень ст. 376 ЦК України Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Разом із тим, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року № 822/2149/18, № 820/3183/16, № 813/6426/14, № 813/6284/14, № 814/2645/15, № 813/6423/14 за наслідками розгляду аналогічних справ, останній сформулював такі висновки:

«- відповідно до вимог частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України для задоволення позову у цій категорії справ необхідно наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови;

- у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову;

- знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.

За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил.

Значного правового значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України).

В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.»

З наведеного суд приходить до висновку, що незаконна реконструкція будівель ОСОБА_2 призвела до порушення права позивача на безпечне користування своїм майном, адже порушення протипожежних розривів до його будинку та господарських споруд, що визначені ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а також експлуатація такого приміщення із відкритим полум`ям створює загрозу перекидання вогню на його нерухоме майно у випадку виникнення пожежі, створює перешкоди та унеможливлює доступ відповідних служб до місця займання, може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій та становить загрозу безпеці позивачу та його сім`ї як власнику суміжного домоволодіння.

Що ж до позиції представника відповідача в частині відсутності повноважень у позивача на звернення до суду із позовами про знесення самочинного майна, то суд з даного приводу зауважує наступне.

Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Як встановлено судом, згідно припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради № 104-ПП від 19.11.2021 р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, на Відповідача було покладено обов`язок щодо здійснення перебудови приміщення сараю «Б» та приведення його у відповідність до будівельного паспорту забудови земельної ділянки у строк до 20.12.2021 року. Згідно листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю ВК РМР №01-17/185 від 24.05.2022 року, третьою особою повідомлено, що станом на 24.05.2022 року нею не вживалися заходи щодо примусового усунення виявлених порушень під час попередньої перевірки відповідача, перевірка виконання припису також не проводилася, а відповідачем жодних доказів самостійно усунення виявлених порушень також не надано.

З наведеного слідує, що в продовж з 21.12.2021 року по даний час, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради не вживаються заходів впливу до відповідача щодо забезпечення виконання раніше виданого припису, а також не здійснюється перевірка об`єкту реконструкції в частині що стосується результатів виконання припису. Вказане дає підстави для висновку суду, що відповідальним контролюючим органом тривалий час не вживаються жодних реальних заходів щодо примусового усунення виявлених порушень, та не здійснюється належний захист порушених прав позивача, щодо забезпечення якого останній просив у своїх заявах.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз положень ст.ст. 3, 8, 19 Конституції України, дає підстави суду для формування висновку, що людина, її права і свободи становлять у правовій державі найвищу соціальну цінність, саме на їхнє забезпечення й найповнішу реалізацію у суспільному житті має бути спрямована уся державна діяльність і насамперед діяльність у сфері державного управління. Адже конституційний лад України ґрунтується на визнанні людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканості та безпеки найвищою соціальною цінністю, пріоритету її прав і свобод. Гарантування прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава відповідальна перед людиною та суспільством за свою діяльність.

Конституційним принципом є принцип верховенства права який закріплений у ст. 8 Конституції України, громадяни здійснюють свої права за принципом дозволено все, що прямо не заборонено законом, а державні органи та їх посадові особи за принципом дозволено лише те, що прямо визначено законом. Україна визнає пріоритет загальнолюдських цінностей, дотримується загальновизнаних норм і принципів міжнародного права. Тобто, органи державної влади державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи вправі здійснювати ті чи інші повноваження або виконувати обов`язки лише у разі визначення законодавцем обсягу відповідних повноважень та способів їх реалізації. В той же час, решта учасників цивільних відносин, реалізують свої права за принципом зворотного, тобто громадяни вправі здійснювати все, що прямо не заборонено або не обмежено законом.

Таким чином, системний аналіз положень ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст.ст. 3, 8, 19 Конституції України дає підстави стверджувати, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дійсно передбачено право Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради, як повноваженого органу місцевого самоврядування, подати позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням, у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі. Разом із тим, жодним із положень даного закону не передбачено обмежень для громадян у праві подати до суду позов для захисту та відновлення їх порушених прав, спричинених будівництвом, що відбувається з порушенням закону.

Відповідно до абз. 6 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

В даному випадку, позивач аргументує власний позов тим, що внаслідок порушення відповідачем процесу будівництва/реконструкції створюється реальна загроза для життя і здоров`я позивача й членів його сім`ї, а також загроза знищення його єдиного житла. А відтак, з огляду на бездіяльність відповідальних контролюючих органів, яка полягає у не достатньому сумлінному виконанні положень ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», єдиним ефективним способом захисту прав позивача є безпосереднє звернення до суду із вимогами щодо усунення відповідачем, як порушником, відповідних порушень прав позивача. Вказаний обов`язок відповідача щодо відновлення порушених прав позивача, кореспондує положенням абз. 6 ст. 41 Конституції України, щодо обмеження можливості використання громадянами, як власниками, майна (в даному випадку, земельної ділянки та об`єкту реконструкції) якщо таке використання завдає шкоди правам, свободам та гідності інших громадян, інтересам суспільства, погіршує екологічну ситуацію.

Відтак, суд рахує, що єдиним можливим та дієвим способом захисту порушених прав позивача, з огляду на своєрідну бездіяльність компетентних органів державної влади та місцевого самоврядування, є покладення на відповідача судового обов`язку щодо знесення незаконно збудованого приміщення сараю «Б» з розмірами 4,70 м на 7,25 м та з відступами до меж земельної ділянки в 1.0 м, та встановлення для відповідача обов`язку щодо проведення його подальшої реконструкції або нового будівництва, виключно у відповідності до вимог будівельного паспорту на забудову земельної ділянки від 25.08.2021 року за № 01-П/120, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

На переконання суду, заявлені позивачем способи захисту порушеного права є спів мірними із ступенем суспільної небезпеки, яка наразі виникла внаслідок необдуманих та протиправних дій Відповідача, та його попередньої поведінки у даному спорі.

Разом із тим, суд звертає увагу, що у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно доводів позовної заяви та представлених до суду доказів стверджується, що має місце порушення з боку відповідача законодавства у сфері містобудівної діяльності, адже відповідачем не виконано вимоги припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради № 104-ПП від 19.11.2021 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, а саме щодо приведення фактичних розмірів та місця розміщення будівлі що реконструюється до розмірів і схеми розміщення, що зафіксовані у відповідному будівельному паспорті.

Разом із тим, відповідачем не надано до суду жодних доказів, які свідчили б про фактичне виконання вищевказаного припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради № 104-ПП від 19.11.2021 року, а також про приведення об`єкту реконструкції у відповідність до будівельного паспорту. Також, відповідачем і не надано жодних документів, чи інших доказів, які свідчили б про те, що останній повідомляв відповідний контролюючий орган про результати виконання отриманого ним припису.

Відтак, з огляду на положення ч. 4 ст. 81 ЦПК України, обов`язок доведення перед судом обставини щодо належного виконання припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради №104-ПП від 19.11.2021 року, а також усунення виявлених порушень, покладено саме на відповідача. В той же час, жодних доказів які свідчили б про усунення вищевказаних порушень у сфері містобудування, відповідачем не представлено, не надано жодних висновків спеціалістів, фото та відеоматеріалів, результатів перевірки виконання припису відповідальним компетентним органом, тощо.

За таких обставин, з огляду на ст. 80 ЦК України, суд рахує достатніми докази, наявними в матеріалах справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати суд покладає на відповідача.

У зв`язку з тим, що позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. за подання позовної заяви до суду та 454 грн. 00 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 76-82, 89, 90, 141, 259, 263, 265,268, 273, 354 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення загрози пошкодження майна та перешкод в користуванні майном задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_2 провести знесення незаконно збудованого приміщення сараю «Б» з розмірами 4,70 м. на 7,25 м. з відступами до меж земельної ділянки в 1.0 м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та встановити для ОСОБА_2 обов`язок щодо проведення подальшої реконструкції або нового будівництва приміщення сараю «Б» виключно у відповідності до вимог будівельного паспорту на забудову земельної ділянки від 25.08.2021 року за № 01-П/120, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь позивача ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) понесені судові витрати за подання позовної заяви до суду в розмірі 908 грн. 00 коп. та 454 грн. 00 коп. судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ).

Третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Рівненської міської ради (м. Рівне, вул. Лермонтова, 6, ).

Повний текст рішення виготовлений 06 липня 2022 року.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.