Провадження № 4-с/761/3/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яницькій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Воробйової Діани Дмитрівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018р. ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва із вказаною скаргою.

Скаргу мотивовано тим, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016р. в цивільній справі № 761/20750/13-ц заяву ПАТ «Родовід Банк» про поворот виконання рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» кошти в розмірі 28970,53 грн в порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012р. у справі № 2-12806/11. 04 жовтня 2016р. представник ПАТ «Родовід Банк» направив засобами поштового зв`язку до Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання зазначеної ухвали суду. Проте 08 жовтня 2016р. державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Воробйовою Д.Д. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю квитанції про сплату авансового внеску. Скаржник вважає такі дії державного виконавця незаконними, оскільки на момент направлення заяви про відкриття виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» сплата авансового внеску не передбачалась. Посилаючись на викладене, скаржник просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Воробйової Д.Д. при винесенні повідомлення від 08 жовтня 2016р. про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання та скасувати вказане повідомлення.

На обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на подання скарги, скаржник посилається на те, що неодноразово звертався через своїх представників до державного виконавця із запитами про хід виконавчого провадження та про надання доказів направлення на його адресу постанови та оригіналу виконавчого листа, проте лише 01 лютого 2018р. отримав виконавчий лист та оскаржуване повідомлення від 08 жовтня 2016 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2018р. скаргу ПАТ «Родовід Банк» залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018р. ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2018р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 04 жовтня 2021р. касаційну постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018р. залишено без змін. Постанова Верховного Суду мотивована тим, що скасовуючи ухвалу про залишення скарги без задоволення та направляючи матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що приймаючи скаргу до розгляду та постановляючи ухвалу про залишення її без задоволення, суд першої інстанції не встановив дату, з якої слід відраховувати строк на звернення до суду з такою скаргою.

У жовтні 2021р. справа надійшла до Шевченківського районного суду міста Києва.

У січні 2022р. вказана справа була передана судді Волошину В.О. (доповідна запискою начальника відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ від 31 грудня 2021р.)

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, - що не перешкоджає розгляду справи згідно з приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення скарги ПАТ «Родовід Банк» без розгляду з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016р. у справі № 761/20750/13-ц заяву ПАТ «Родовід Банк» про поворот виконання рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 28970,53 грн в порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2012 року у справі № 2-12806/11. 04 жовтня 2016р. представник ПАТ «Родовід Банк» направив засобами поштового зв`язку до Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання зазначеної ухвали суду. Проте 08 жовтня 2016р. державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Воробйовою Діаною Дмитрівною винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю квитанції про сплату авансового внеску.

Вирішуючи питання щодо дотримання скаржником встановленого законом процесуального строку звернення до суду зі скаргою на дії та рішення виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено, що таку скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Разом з тим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення заявника та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджено належними доказами.

Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020р. у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19).

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», - судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга, пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Отже, розгляду скарги по суті обов`язково має передувати вирішення питання щодо дотримання заявником (скаржником) строку звернення до суду з скаргою, та за необхідності, перевірка доводів клопотання заявника про поважність причин пропуску такого строку.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник - ПАТ «Родовід Банк», вважаючи свої права порушеними, неодноразово, починаючи з листопада 2016р., звертався до Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві з запитами про хід виконавчого провадження та про надання доказів направлення на адресу ПАТ «Родовід Банк» постанови та оригіналу виконавчого листа.

Отже, скаржнику стало відомо про обставини, що свідчать про порушення його прав чи законних інтересів не пізніше листопада 2016р. Це підтверджується, зокрема, змістом запиту скаржника від 15 листопада 2016р. № 13-11-б.б/5856 до органу державної виконавчої служби про хід виконавчих дій, а також загальним чином вбачається зі змісту скарги. Скаржник сам зазначає у скарзі, що його представники неодноразово звертались до державного виконавця з численними запитами, скаргами та зверненнями стосовно порушення його прав.

Проте скаржник звернувся до суду зі скаргою лише 09 лютого 2018р., більше ніж через один рік з часу, коли йому стало відомо про стверджуване порушення його прав. Отже, встановлений законом десятиденний процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень прострочено більше ніж на рік.

Згідно з ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Таким чином, своєчасна реалізація стягувачем права звернення до суду з відповідною скаргою про порушення його прав є обов`язком стягувача як учасника виконавчого провадження, і у разі невиконання цього обов`язку настають негативні для нього наслідки, а саме залишення судом без розгляду скарги, поданої з пропущенням строку.

Наслідки пропущення учасником справи процесуального строку встановлено статтею 126 ЦПК України. За змістом цієї статті право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, зазначені скаржником причини пропущення строку не можуть бути визнані поважними. Неотримання скаржником оригіналу повідомлення державного виконавця та оригіналу виконавчого листа не перешкоджало його своєчасному зверненню з відповідною скаргою до суду або до начальника відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець.

Крім того, суд ставиться критично до поданих скаржником матеріалів. Так, скаржник стверджує, що оскаржуване повідомлення державного виконавця від 08 жовтня 2016 року разом із супровідним листом від 08 жовтня 2016 року № 1156/10 було отримано скаржником 01 лютого 2018 року. На підтвердження дати отримання скаржник надає копію конверта (номер відправлення № 415) та супровідний лист органу ДВС з відбитком реєстраційного штампу самого скаржника із зазначеною датою 01 лютого 2018 року.

Разом з тим, такі докази не відповідають вимогам належності, достовірності та достатності, встановленим ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України відповідно. Так, відсутні підстави вважати, що оскаржуване повідомлення від 08 жовтня 2016 року надійшло на адресу скаржника саме в цьому конверті № 415, і що цей конверт містив саме це оскаржуване повідомлення від 08 жовтня 2016 р. Так само відсутні підстави вважати, що супровідний лист від 08 жовтня 2016 р. № 1156/10 був зареєстрований скаржником саме в день його отримання. Відбиток штампу самого скаржника з датою 01 лютого 2018р. на копії супровідного листа органу державної виконавчої служби від 08 жовтня 2016р. - не свідчить про отримання цього листа скаржником саме в цей день.

Твердження скаржника про те, що державний виконавець загубив і протягом довше року не міг знайти оригінал виконавчого листа не підтверджується матеріалами справи. Крім того, відсутність у скаржника (за припущенням) оригіналу виконавчого листа об`єктивно не перешкоджала своєчасній реалізації права скаржника на звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця та/або із заявою про видачу дубліката втраченого виконавчого листа, у встановлені законом строки та у визначеному законом порядку.

Відповідно до принципу змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на наведене, скаржник не довів, що своєчасному поданню скарги у встановлений законом строк перешкоджали об`єктивні та незалежні від його волі обставини, які могли слугувати поважними причинами пропуску вказаного строку, а отже скарга підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 77-81, 126, 449 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Воробйової Діани Дмитрівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: