Справа № 451/1335/22
Провадження № 2/451/537/22
РІШЕННЯ

іменем України

27 грудня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

секретар судового засідання Федорук І.Б,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін

На розгляд Радехівського районного суду Львівської області поступила позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Фреєм А.В., до Радехівської міської ради Львівської області (відповідач), в якій просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Судові витрати просить покласти на позивача.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно (земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8704 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 076451 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4272 від 29 грудня 1999 року). ОСОБА_1 до дня смерті ОСОБА_2 проживала з останньою в одному будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт в користь ОСОБА_3 . При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з підстав пропуску строку, встановленого для її прийняття. Про наявність заповіту позивачка не була обізнана, що слугувало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У підготовче засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили.

Зважаючи на вимоги частин 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заяви, клопотання учасників справи

Представник позивача подав на розгляд суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.31).

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у відсутності його представника та про визнання позовних вимог (а.с.28).

З урахуванням норм частини 3 статі 200 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість прийняття судового рішення у підготовчому засіданні.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 02.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.2-3).

Підготовче засідання, призначене на 26.12.2022, не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці тривалістю 1 календарний день - 26.12.2022 у зв`язку з сімейними обставинами (а.с.26).

Підготовче засідання призначено на 27.12.2022 (а.с.30).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.10.1977, виданого відділом ЗАГС «Палац урочистих подій» у м. Львів, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 (а.с.14).

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 04.09.1999 встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що складено відповідний актовий запис № 1520. Після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 21.03.2003 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Дмитрів, Радехівського району Львівської області (а.с.13).

Згідно довідки старости сіл ОСОБА_8 , Криве, Мукані, Середпільці від 26.07.2021 № 752, померла ОСОБА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована та проживала в одному будинку разом з ОСОБА_1 , який знаходиться по АДРЕСА_1 . Заповіт від імені померлої посвідчувався Дмитрівською сільською радою 26.10.1996 року за реєстровим № 39 (а.с.16).

Відповідно до заповіту, складеного 26.10.1996 року у с. Дмитрів Радехівського району Львівської області, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право (а.с.17).

Державним актом на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 076451, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4272 від 29.12.1999 встановлено, що ОСОБА_2 належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,8704 га, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.18).

Згідно даних витягу зі Спадкового реєтру від 09.11.2022 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не заводилася (а.с.19).

21.07.2021 року Радехівською ДНК відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого статтею 1272 ЦК України (а.с.20).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з пропуском позивачем строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відмовою нотаріуса з цієї причини у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної ЦК УРСР).

Так, згідно з положеннями частини 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до приписів статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною першою ст. 550 ЦК УРСР передбачена можливість продовження судом вищезазначеного строку для прийняття спадщини, якщо суд визнає причини пропуску строку поважними.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 є родичкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно.

За життя ОСОБА_2 зробила особисте розпорядження, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право заповіла ОСОБА_3 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 у визначений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту.

Надаючи оцінку аргументам позивача суд зауважує, що за загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною першою ст. 550 ЦК УРСР передбачена можливість продовження судом вищезазначеного строку для прийняття спадщини, якщо суд визнає причини пропуску строку поважними.

Вирішуючи питання продовження строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Верховний Суд у постанові від 26.06.19 у справі № 565/1145/17 вказав на те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справі за № 6-1320цс17.

Наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини заслуговують на увагу, оскільки, на переконання суду, є поважними. Так, позивач не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту від спадкодавця ОСОБА_2 , складеного на її користь, адже спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, а відповідно не були здійснені повідомлення та виклики спадкоємця за заповітом.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статті 550 Цивільного кодексу України (1963 року) та керуючись статтями 12, 13, 200, 229, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Радехівський районний суд Львівської області,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддяО. Куцик-Трускавецька