Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря Бокотей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» , місцезнаходження: м.Київ, вул.Генерала Алмазова, буд.13, оф.524 (далі відповідач, Товариство або ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»), у якому позивач просить суд:

-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3814, вчинений 14.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, в якому запропоновано звернути стягнення з позивача невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місцезнаходження: м. Київ, вул. Еенерала Алмазова, 13, оф.524, код платника податків згідно з .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріусом порушено порядок вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає скасуванню. Вказує на те, що заборгованість за спірним виконавчим написом є спірною. Крім того, зазначає про те, що виконавчий напис міг бути вчинений лише на підставі нотаріально посвідченої угоди.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи по суті за наявними матеріалами.

Треті особи правом на подання пояснень щодо позову не скористалися.

У судове засідання позивач та його представника не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

У судове засідання третіособи не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 01.11.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 22.11.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Заходи забезпечення доказів, у тому числі, шляхом їх витребування не застосовувалися.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

08.02.2022 приватним виконавцем Кохан П.І. відкрито виконавче провадження ВП №68540374 з виконання виконавчого напису №3814 від 14.01.2022, виданого приватним нотаріусом Бригідою В.О.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження слідує, що стягувачем являється відповідач.

У матеріалах наявна копія згаданого виконавчого напису, з тексту якого видно те, що, по-перше, заборгованість позивача виникла на підстав кредитного договору №16793-КС-003 від 27.01.2021; по-друге, сума, яка підлягає стягненню за спірним виконавчим написом становить 54190,23 грн., з них: 53590,23 грн. які стягуються за період з 22.04.2021 по 13.12.2021 та 600 грн. які стягуються за вчинення самого виконавчого напису; по-третє, виконавчий напис №3814 від 14.01.2022 вчинявся, виходячи з положень пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік №1172).

Відповідно до пункту 1 договору №16793-КС-003 від 27.01.2021 позивач як позичальник та відповідач як кредитодавець уклали кредитний договір, за яким Товариство надало позивачу кредит у розмірі 24000 грн. на засадах зворотності та платності. Сторонами зазначеного договору погоджено, що строк кредиту становить 16 тижнів. У згаданому договорі відображено, що термін його дії до 19.05.2021. Договір №16793-КС-003 від 27.01.2021 про надання кредиту укладений у простій письмовій формі.

Виходячи з наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

ІV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 Переліку №1172 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі постанова №662) для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Цитовані положення зумовлені прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №662, за пунктом 2 якої Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

У свою чергу, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У частині 5 статті 254 КАС України в редакції, що діяла на момент прийняття постанови постанови апеляційним судом у справі №826/20084/14 зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, -через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Між тим, резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови №662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови №662 у наведеній частині.

Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис третя особа неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Таким чином, суд констатує, що позовні вимоги про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

V.Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Щодо витрат, сплачених за надання професійної (правничої) допомоги суд вказує наступне.

За приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18.

Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У вимірі спірних правовідносин суд вказує на те, що позивачем до відшкодування заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9500 грн. На підтвердження заявленого розміру понесених витрат позивачем долучено договір №518/07-10-22 від 07.10.2022, акт приймання передачі наданої правової допомоги №1 до вказаного договору, квитанцію №518 від 21.10.2022 на суму 9500 грн., детальний опис робіт (наданих послуг) б/н від 21.10.2022.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) адвокатом здійснено наступні види послуг в межах здійснення представництва позивача:

-проведено усне консультування позивача - 1000 грн.;

-здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 500 грн.;

-підготовлено та написано позовну заяву 8000 грн.

На переконання суду, заявлена вартість адвокатських витрат є явно завищеною, оскільки не відповідає ступеню складності справи. Суд звертає увагу на те, що практика у спорах про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, є чіткою, послідовною та передбачуваною. Крім того, вирішення таких справ передбачає необхідність дослідження відносно незначного обсягу доказового матеріалу. Поряд із цим, суд зауважує, що розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не відповідає розміру стверджуваної заборгованості за спірним виконавчим написом.

За таких обставин, на переконання суду, заперечення представника відповідача стосовно розміру адвокатських витрат є слушними, а тому їх розмір підлягає зменшенню.Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. адвокатських витрат.

Керуючись статтями 4, 12-13, 81, 83, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3814, вчинений 14.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, в якому запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання: АДРЕСА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місцезнаходження: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 13, оф.524, код платника податків згідно з .

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» , місцезнаходження: м.Київ, вул.Генерала Алмазова, буд.13, оф.524 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» , місцезнаходження: м.Київ, вул.Генерала Алмазова, буд.13, оф.524 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання: АДРЕСА_1 понесені витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Й. Данко