Провадження №4-с/523/30/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 міста Одеси, цивільну справу № 523/17601/21 за скаргою стягувача ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко В.С., боржник: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання прийняти заходи по виконанню ухвали суду,

В С Т А Н О В И В:

27.09.2021 року стягувач ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в порядку ст.447 ЦПК України, на бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко В.С., боржник: ОСОБА_2 , якою просить суд:

- визнати бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Кобилко В.С. щодо забезпечення виконання судового рішення за ВП №3343775 про звернення стягнення на ј частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 неправомірною;

- зобов`язати державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Кобилко В.С. прийняти заходи по виконанню ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року по справі № 2/5450/03 про звернення стягнення на ј частину кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ;

В обґрунтування скарги, ОСОБА_1 зазначає наступне: у провадженні державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться ВП №3343775, відкрите на підставі виконавчого листа №2-5450 від 14.10.2003 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, на підставі постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2003 року, по справі № 2/5450/03 про відшкодування з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 23 травня 2005 року Суворовським районним судом м. Одеси по справі №2/5450/03 була винесена ухвала, за результатами розгляду заяви 1-го відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції по виконанню виконавчого листа №2-5450 від 14.10.2003 року про відшкодування аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , якою: змінено спосіб та порядок виконання постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2003 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , звернувши стягнення на ј частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 . Згідно розрахунку по сплаті аліментів від 24.07.2017 року, заборгованість боржника ОСОБА_2 по аліментам, станом на 13.08.2015 року, в твердій грошовій сумі становить 59406,16 грн. До теперішнього часу заборгованість не відшкодована. Звернення до виконавчої служби не принесло будь-яких результатів.

Ухвалою судді від 30 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою судді від 12 жовтня 2021 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, витребувано з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №3343775 з примусового виконання виконавчого листа №2-5450, виданого 05.11.2003 Суворовським районним судом м. Одеси.

Доповненням до скарги від 30.08.2022 року ОСОБА_1 додатково обґрунтувала вимоги скарги, зазначила що доводи державного виконавця щодо того, що звернення стягнення на квартиру не може бути реалізоване, оскільки згідно п. 7 ст. 48 Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється, не заслуговують на увагу. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2005 року у справі № 2-5450/03 було за заявою державного виконавця, змінено спосіб та порядок виконання рішення суду на звернення стягнення на ј частину кв. АДРЕСА_1 , яка належить боржнику. У судовому засіданні державний виконавець зазначила, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня наведена ухвала. Однак, зміна способу та порядку виконання рішення суду відбулась саме за заявою державного виконавця, тому наведені обставини додатково підтверджують бездіяльність державного виконавця. За наведених обставин, розмір заборгованості по аліментам не має значення, оскільки вже вирішено питання про звернення стягнення на 1/4 частину квартири боржника. На сьогоднішній день квартира фактично знищена боржником, а ні стягувач, а ні її син, на утримання якого стягувались аліменти, не мають можливості користуватись своїм правом на житло, оскільки воно внаслідок зловживання ОСОБА_2 спиртними напоями непридатне для проживання. Відсутнє опалення, електрика, водопостачання та теплопостачання.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 з`явилась, надала пояснення аналогічні викладеним у скарзі та доповненні до неї. У подальшому, подала заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Державний виконавець Першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко В.С., з`явившись у судове засідання, на виклик суду, явка державного виконавця була визнана судом обов`язковою, зазначила про необґрунтованість скарги, просила відмовити в її задоволенні. Зазначила, що п.7 ст. 48 Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження» унеможливлює звернення стягнення на 1/4 частину квартири, належну боржнику ОСОБА_2 , оскільки це його єдине житло. Також пояснила, що про наявність ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року по справі №2-3588/02 їй стало відомо лише у судовому засіданні. В матеріалах Виконавчого провадження №3343775 наведена ухвала суду відсутня. У подальшому, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації його місця проживання, яка повернулась на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за місцем проживання».

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, у дати явки сторін у судове засідання, 21.12.2022 року фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Щодо дотримання заявником ОСОБА_1 строків звернення до суду з даною скаргою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтями 124, 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення знайшли своє продовження у ЦПК України, а також у Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Так, частинами першою, другою статті 18 ЦПК України та частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відтак, забезпечення виконання судових рішень покладається, у тому числі, на суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

На важливість належного виконання судових рішень неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, за позицією Конституційного Суду України, висловленою у рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 пункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статті 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статті 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні висновки щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення розглядаються за правилами Розділу VІІ ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною 2 статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У даному випадку, стягувач ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Кобилко В.С. щодо невиконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року, по справі №2/5450/03, про зміну способу та порядку виконання рішення суду, шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Суд виходить із того, що бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними зокрема в постановах Верховного Суду: від 22 грудня 2021 р. у справі № 760/19348/20, від 23 жовтня 2019 р. у справі № 127/2-2177/2005 та від 8 липня 2020 р. у справі № 589/6044/13.

З огляду на викладене, суд вважає що скарга подана ОСОБА_1 у строки, встановлені частиною 1 статтею 449 ЦПК України.

По суті скарги, дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що за виконавчим листом №2-5450 від 14.10.2003 року, виданим Суворовським районним судом м. Одеси, стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку.

Матеріали виконавчого провадження №3343775, надані на виконання ухвали суду, не містять постанов державних виконавців, з моменту надходження виконавчого листа №2-5450 на виконання, вперше. Однак містять Інформацію начальника Першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси від 23.10.2006 року №29971, надану начальнику Державної виконавчої служби Одеської області, з якої вбачається наступне:

-14.11.2003 виконавчий лист надійшов до виконання.

-17.11.2003 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови направлено боржнику та стягувачу;

-19.11.2003 постановою начальника відділу виконавче провадження передано по територіальності до В-6, за місцем мешкання боржника; Згідно виконавчого листа, боржник працює в МКП «Сонар», у зв`язку із чим 25.11.2003р. за вих№3756- надіслано запит до Суворовської податкової інспекції м. Одеси;

-08.01.2004 виходом за адресою боржника дома нікого не було, двері не відчинили, залишено виклик;

-09.01.2004 на виклик державного виконавця з`явився боржник, йому було роз`яснено права та обов`язки, попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів, ознайомлено, що сплата, як непрацюючого на 09.01.2004 складає 128,00 грн. згідно середньомісячної заробітної плати по м. Одеса та заборгованість по сплаті аліментів на 01.01.2004 складає 525,00 грн. Боржник від підпису відмовився;

-09.01.2004 виходом за адресою перевірено майновий стан боржника та встановлено що майно, яке належить опису за адресою мешкання боржника: АДРЕСА_2 - відсутнє, боржник не працює. Складено відповідний акт. Своєю заявою від 09.01.2004р. боржник повідомив, що на теперішній час він в МПК «Сонар» не працює;

-20.01.2004 державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, як не працюючого, т.я. пред`явлена трудова книжка, згідно якої ОСОБА_2 звільнено. Розрахунок направлено боржнику та стягувачу;

-20.01.2004 державним виконавцем надіслані запити до ВДАІ, МБТІ, ДПІ. 20.01.2004 року стягувачу направлено лист про хід виконавчих дій;

-02.02.2004 надійшла відповідь Суворовської ДПІ, що боржник як суб`єкт підприємницької діяльності без створення юридичної особи, станом на 27.01.2004 року, не обліковується;

-04.02.2004 згідно відповіді з ВДАІ, автотранспортні засоби за боржником не зареєстровано;

-02.03.2004 згідно відповіді з МБТІ, за боржником зареєстрована Ѕ квартири АДРЕСА_3 ;

-15.03.2004 зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, заборгованість на 01.03.2004 року складає 780,00 грн;

-16.03.2004 надійшла на прийом стягувач та їй роз`яснено про звернення до Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області із заявою про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України;

-16.03.2004 державним виконавцем постановою АА № 294532 накладено арешт на Ѕ частину квартири;

-19.03.2004 постанова про арешт майна боржника та повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна направлено до МБТІ, нот.контори №8, копії постанов та розрахунок заборгованості направлено боржнику та стягувачу;

-04.06.2004 згідно повідомлення МБТІ, боржнику згідно рішення суду належить ј частина квартири;

-30.06.2004 постанова про зняття арешту з Ѕ частини квартири направлено до МБТІ;

-30.06.2004 постанова про арешт ј частини квартири направлено до МБТІ, боржнику, стягувачу, до нот.контори №8. Повідомлення про накладення заборони на відчуження нерухомого майна боржника, на ј частину квартири, направлено до нот.контори №8;

-10.09.2004 виходом за адресою встановлено, що майно яке належить опису за адресою мешкання у боржника відсутнє, складено акт;

-17.09.2004 направлено запит до МБТІ про надання правовстановлюючих документів та тех. паспорту на квартиру АДРЕСА_3 ;

-17.10.2004 зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.09.2004р. складає 1665,00 грн., як непрацюючого, та направлено боржнику і стягувачу;

-21.09.2004 направлено лист стягувачу про авансування виконавчих дій для проведення експертної оцінки квартири;

-01.10.2004 надійшла заява стягувача про проведення експертної оцінки ј частини квартири з послідуючою реалізацією в рахунок сплати заборгованості;

-15.10.2004 направлено заяву державного виконавця до Суворовського ОМУ УМВС України про порушення кримінальної справи за ст. 164 КК України, за злісне ухилення від сплати аліментів ОСОБА_2 ;

-15.10.2004 винесено постанову про призначення експерта у виконавчому провадженні для оцінки ј частини квартири боржника та направлено до СПД ОСОБА_5 з послідуючою сплатою для експертної оцінки;

-15.10.2004 направлено заяву державного виконавця до Суворовського районного суду м. Одеси про зміну способу та порядку виконання та звернення стягнення на ј частину квартири по в/л про стягнення періодичних платежів при заборгованості у сумі 1802,60 грн.;

-23.05.2005 винесено ухвалу №2-3588 Суворовського районного суду м. Одеси про зміну порядку та способу виконання постанови №2-5450 від 14.10.2003р. Суворовського районного суду м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , шляхом звернення стягнення заборгованості по аліментам на ј частину квартири АДРЕСА_4 ;

-боржник почав з 10.11.2004 року щомісячно сплачувати аліменти та на протязі одного року сплатив 2350,00 грн.;

-22.02.2006 боржником надана до служби довідка про місце роботи МТУПП «Влос»;

-01.03.2006 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до 2 ДВС у Суворовському районі м. Одеси для звернення стягнення аліментів заробітної плати боржника. На 01.03.2006 року заборгованість по сплаті аліментів складає 2248,39 грн., згідно розрахунку заборгованості державного виконавця від 01.03.2006 року;

- 22.06.2006 року виконавчий лист №2-5450 від 14.10.2003 Суворовського районного суду м. Одеси надійшов до служби на виконання, у зв`язку зі звільненням боржника;

-29.06.2006 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-5450 від 14.10.2003 року Суворовського районного суду м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , відправлено боржнику та стягувачу;

-06.10.2006 державним виконавцем направлено виклик боржнику;

-18.10.2006 державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів та направлено боржнику та стягувачу, а також стягувачу направлено виклик для вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме звернення стягнення на ј частину квартири АДРЕСА_3 , в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів.

Суд зазначає, що матеріали судової справи містять ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2005 року, згідно якої: задоволено заяву Першого відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2003 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ; змінено спосіб та порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2003 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , звернувши стягнення на частину квартири АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_2 .

Дану ухвалу від 23.05.2005 року суду надала заявник ОСОБА_1 разом із скаргою, оригінал ухвали збергіається в архіві Суворовського районного суду м. Одеси.

В мотивувальній частині наведеної ухвали суду від 23.05.2005 року зазначено:

-у судовому засіданні приймали участь: представник Першого відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції м. Одеси; Дяконова С.В.; Дяконов О.М. який не заперечував проти звернення стягнення на належну йому ј частину квартири АДРЕСА_1 . Заборгованість ОСОБА_2 складає 2687,34 грн.

Матеріали виконавчого провадження №3343775 містять постанову державного виконавця Другої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси Коваль О.В. від 02.06.2006 року про закінчення виконавчого провдаження №В-4/274, згідно якої: закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Суворовського місцевого суду м. Одеси №2-5450. Копію постанови направлено сторонам та до 1 ДВС у Суворовському районі м. Одеси для виконання за належністю. Підставою закінчення виконавчого провадження стало те, що згідно довідки МП УВП «Влос» (місце роботи боржника) ОСОБА_2 звільнився з установи 27.04.2006 року. Згідно виконавчого листа, боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що є територією 1 ДВС у Суворовському районі м. Одеси.

Постановою державного виконавця Першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси Дідуром І.М. від 29.06.2006 року було відкрито виконавче провадження №В-24/415 по виконанню виконавчого листа №2-5450 від 05 листопада 2003 року, який видав Суворовський районний суд м. Одеси.

З наведеної постанови вбачається, що виконавче провадження відкрито за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №2-5450 від 05 листопада 2003 року, який видав Суворовський районний суд м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання дитини. Виконавчий документ набрав чинності 05 листопада 2003 року. Заява про примусове виконання подана 29 червня 2006 року.

Доказів того, що разом із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2-5450 від 05 листопада 2003 року, який видав Суворовський районний суд м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання дитини, державному виконавцю Першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси було надано ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2005 року про зміну способу та порядку виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2003 року, матеріали справи не містять.

Згідно розрахунку заборгованості, затвердженого 01.08.2006 року начальником Першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси, встановлено розмір заборгованості боржника ОСОБА_2 по аліментах на 01.08.2006 року в сумі 2835,56 грн.

Листом від 06.10.2006 року Перша державна виконавча служба у Суворовському районі м. Одеси викликала ОСОБА_2 до державного виконавця для вирішення питання стосовно стягнення аліментів по вик.листу №2-5450 від 05.11.2003, який видав Суворовський районний суд м. Одеси.

Заявою від 09.10.2006 року ОСОБА_1 звернулась до Начальника державної виконавчої служби Одеської області із заявою, якою просила повідомити їй причини невиконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2005 (справа №2-5450/03) судовим виконавцем першого відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. Наведена заява містить штамп Державної виконавчої служби Одеської області від 09.10.2006р. №02-Д-1032.

Як вбачається з інформації начальника Першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси від 23.10.2006 року №29971, наданої начальнику Державної виконавчої служби Одеської області, яка містить в матеріалах виконавчого провадження, начальнику Першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси було відомо про зміну способу та порядку виконання рішення суду. При цьому, начальник виконавчої служби зазначає, що дана постанова не була направлена судом до служби, стягувач також не пред`являла постанову на виконання.

Заявою від 21.11.2009 року ОСОБА_1 просила начальника 1-го відділу юстиції ДВС Суворовського району м. Одеси видати їй довідку про розмір аліментів на ОСОБА_7 , здійснити розрахунок аліментів, оскільки вона отримує кожен місяць 200 грн., у відшкодування аліментів. Також матеріали виконавчого провадження містять квитанції про приймання поштового переказу за період з 2006 по 2010 роки.

Згідно пояснень ОСОБА_2 від 04.03.2010 року, наданих головному державному виконавцю першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_8 , він не працює, у зв`язку із чим сплачує аліменти його мати у розмірі 200-300 грн. щомісячно.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_8 , станом на 01.03.2010 року, розмір заборгованості по виконавчому листу №2-5450, виданому 05.11.2003 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , станом на 01.03.2010 року, складає 11334, 41 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_8 , станом на 01.03.2010 року, розмір заборгованості по виконавчому листу №2-5450, виданому 05.11.2003 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , складає 11334, 41 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шашкіної Н.Я., станом на 01.05.2011 року, розмір заборгованості по виконавчому листу №2-5450, виданому 05.11.2003 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , складає 18831,41 грн.

У 2011 році державний виконавець декілька разів викликав ОСОБА_2 для дачі пояснень виклик № 12745 та № 11511.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шашкіної Н.Я., станом на 01.03.2012 року, розмір заборгованості по виконавчому листу №2-5450, виданому 05.11.2003 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , складає 23969,16 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шашкіної Н.Я., станом на 01.05.2013 року, розмір заборгованості по виконавчому листу №2-5450, виданому 05.11.2003 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , складає 33846,16 грн.

У 2013 році державний виконавець з`ясовував, чи зареєстровані за ОСОБА_2 транспортні засоби та двічі здійснював виклик боржника ОСОБА_2 для дачі пояснень виклик № В-24/78 та № В-24/78/17130.

Заявою від 16.05.2013 року ОСОБА_1 просила здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів.

З 2014 року по 2017 рік матеріали виконавчого провадження №3343775 не містять жодних доказів вчинення державним виконавцем виконавчих дій.

При цьому, у 2013, 2014 та 2015 роках боржник ОСОБА_2 не сплачував взагалі аліменти на утримання дитини.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Михайловського С.О. від 24.07.2017 року, станом на 13.08.2015 року дата повноліття дитини, розмір заборгованості по виконавчому листу №2-5450, виданому 05.11.2003 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , складає 59406,16 грн.

Згідно Акту В-20 від 11.04.2018 року державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Михайловського С.О., виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 , боржника та ліквідного майна не знайдено. Залишено виклик до відділу.

Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, станом на 29.08.2018 року, підтверджується накладення Першим Суворовським ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області заборони відчуження на все рухоме майно, на підставі постанови про арешт майна боржника № АСВП: 3343775, 29.08.2018.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 135928194, станом на 29.08.2018, накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер:43516559, виданий 09.09.2014, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська область.

Згідно постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О. від 29.08.2018 року про арешт майна боржника, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_7 .

Згідно постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О. від 29.08.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О. від 29.08.2018 року - встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О. від 29.08.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві полювання, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О. від 29.08.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду - встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О. від 29.08.2018 року, за ухилення від виконання виконавчого документа, накладено на боржника ОСОБА_2 штраф на користь держави у розмірі 29703,08 грн.

Згідно Акту В-20 державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О. від 18.01.2019 року, на момент виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 , на стук у двері ніхто не відповів. Виклик до відділу залишено у дверях.

Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кобилко В.С. від 16.04.2021 року, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення

14.09.2021 року стягувач ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кобилко В.С. із заявою щодо прийняття заходів по виконанню ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2005 року по справі №2/5450/03.

Листом від 06.10.2021 року начальник Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Собяніна Олена повідомила ОСОБА_1 , що згідно розрахунку по сплаті аліментів від 24.07.2017 року, заборгованість по аліментам станом на 13.08.2015 року в твердій грошовій сумі складає 59406,16 грн. У державного виконавця немає законних підстав для здійснення звернення стягнення на ј частинку квартири АДРЕСА_1 , яка належить боржнику, згідно п.7 ст. 48 Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження». ј частина квартири АДРЕСА_1 є єдиним житлом боржника, та сума заборгованості по аліментам не перевищує 20 розмірів мінімальних заробітних плат.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 зазначила, що існують усі правові підстави для виконання державним виконавцем Кобилко В.С. ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2005 року, яка до теперішнього часу є не виконаною, хоча повинна була бути виконана ще у 2005 році, в цьому же вбачає бездіяльність державного виконавця.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом за матеріалами виконавчого провадження №3343775 встановлено, що до звернення державного виконавця до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів на звернення стягнення на ј частину квартири, ОСОБА_2 мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1802,60 грн.

В ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року по справі №2-3588/02 зазначено, що на момент розгляду справи заборгованість ОСОБА_2 становить 2687,34 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що за період з 15.10.2004 року (дата подачі державним виконавцем заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду на звернення стягнення на ј частин и квартири) до 23.05.2005 року (дата постановлення судом ухвали про зміну способу та порядку виконання рішення) змінювався розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, оскільки з 10.11.2004 року він розпочав щомісячно сплачувати аліменти, та на протязі року сплатив 2350,00 грн.

Тобто, фактично ОСОБА_2 здійснював погашення заборгованості зі сплати аліментів під-час розгляду судом заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду, та після постановлення ухвали суду від 23.05.2005 року.

У подальшому, постановою державного виконавця Другої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси Коваль О.В. від 02.06.2006 року закінчено виконавче провадження №В-4/274 з примусового виконання виконавчого листа Суворовського місцевого суду м. Одеси №2-5450. Підставою закінчення виконавчого провадження стало те, що згідно довідки МП УВП «Влос» (місце роботи боржника) ОСОБА_2 звільнився з установи 27.04.2006 року. Згідно виконавчого листа, боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що є територією 1 ДВС у Суворовському районі м. Одеси.

Постановою державного виконавця Першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси Дідуром І.М. від 29.06.2006 року було відкрите виконавче провадження №В-24/415 по виконанню виконавчого листа №2-5450 від 05 листопада 2003 року, який видав Суворовський районний суд м. Одеси.

З наведеної постанови вбачається, що виконавче провадження відкрито за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №2-5450 від 05 листопада 2003 року, який видав Суворовський районний суд м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання дитини. Виконавчий документ набрав чинності 05 листопада 2003 року. Заява про примусове виконання подана 29 червня 2006 року.

Доказів того, що разом із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2-5450 від 05 листопада 2003 року, який видав Суворовський районний суд м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання дитини, державному виконавцю Першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси було надано ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2005 року про зміну способу та порядку виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2003 року, матеріали справи не містять.

Згідно ст. 222 ЦПК України (в редакції станом на 18.03.2004 року, яка діяла на дату постановлення ухвали) копії судових рішень повинні бути направлені судом особам, які брали участь у справі, лише у разі коли вони не були присутніми у судовому засіданні.

Тому, суд дійшов висновків про те, що суд не повинен був надсилати копію ухвали суду від 23 травня 2005 року по справі № 2-3588/02 на адресу виконавчої служби, яка сама звернулась із відповідною заявою до суду, та представник якої приймав безпосередню участь у судовому засіданні.

Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що наведена ухвала суду від 23.05.2005 року була постановлена за заявою 1-го відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління м. Одеси, представник якої приймав безпосередню участь у судовому засіданні, разом із тим в рамках іншого виконавчого провадження.

Із наданих суду матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2006 року було завершено державним виконавцем Другої виконавчої служби виконавче провадження №В-4/274. 29 червня 2006 року було відкрите виконавче провадження №В-24/415, вже державним виконавцем Першої державної виконавчої служби.

Тобто, фактично ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2005 року про зміну способу та порядку виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2003 року так і не розпочали виконувати. При цьому, з моменту її постановлення пройшло фактично 17 років, за цей період часу неодноразово змінювалась сума заборгованості по аліментам, що підтверджується розрахунками заборгованості та квитанціями, платіжними дорученнями, що містяться в матеріалах справи, тобто державні виконавці весь цей час продовжували виконувати виконавчий лист про стягнення аліментів.

За наведених обставин, можливо припустити, що бездіяльність була допущена державним виконавцем у якого перебувало на виконанні виконавче провадження, станом на дату винесення судом ухвали від 23.05.2005 року про зміну способу та порядку виконання рішення суду, яке у подальшому, як вбачається із наданих суду матеріалів, було завершене. Разом із тим, стверджувати про ці обставини достовірно суд не має можливості, оскільки суду не надано повного обсягу доказів ходу виконавчих проваджень за період з 2003 по 2006 роки.

Одночасно, суд виходить із того, що стягувач, який подав заяву про відкриття виконавчого провадження, має як заінтересована особа також цікавитися даним провадженням. Заявник ОСОБА_1 мала цікавитись рухом виконавчих проваджень з виконання виконавчого листа №2-5450 від 05 листопада 2003 року, зокрема мала право оскаржити дії державного виконавця ще у 2006 році, коли зверталась із заявою до начальника виконавчої служби від 09.10.2006 року (міститься у матеріалах виконавчого провадження), чим не скористалась.

В свою чергу, як вбачається із наявних у суду матеріалів, ВП №3343775 не містить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року. Як зазначила державний виконавець Кобилко В.С., про наявність ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року вона дізналась під-час розгляду справи у суді. Доказів іншого суду не надано. Виконавче провадження знаходиться на виконанні у державного виконавця Кобилко В.С. з 2021 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року подання державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Кобилко В.С. про роз`яснення виконання рішення суду від 23 травня 2005 року по справі №2-5450/-3 повернуто без розгляду. У поданні державний виконавець ставила питання про те, чи має вона право виконувати рішення суду від 23 травня 2005 року.

Позивач просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Кобилко В.С., яка виражається саме у невиконанні ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 23 травня 2005 року по справі №2-3588/02.

Однак, за обставин відсутності в матеріалах ВП №334375 ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року по справі №2-3588/20, станом на дату подачі скарги, суд не вбачає в діях державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко В.С. - бездіяльності.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки суд не вбачає протиправної бездіяльності в діях державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко В.С., станом на дату подачі скарги, то і відсутні підстави для її зобов`язання вчинити заходи по виконанню ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року по справі №2-5450/03 про звернення стягнення на ј частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 260, 261, 263, 315,316 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко В.С., боржник: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання прийняти заходи по виконанню ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 21.12.2022 року.

Суддя: К.О. Далеко