Справа № 184/691/22
Номер провадження 2-о/184/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Шаврової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада м. Покров в особі виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області «про встановлення факту, що має юридичне значення», -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , з яким вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з липня 2009 року до дня його смерті. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на житло від 24 травня 1994 року. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишив. Він помер внаслідок ускладнень, що виникли після перенесеної хвороби на коронавірус. На той час вона не заводила з ним розмови про складання заповіту. Вони вирішили пожити разом без реєстрації шлюбу, а після тривалого сумісного проживання однією сім`єю вже не було необхідності у реєстрації шлюбу. Таким чином вони прожили разом без реєстрації шлюбу однією сім`єю як чоловік з жінкою більше 12 років. Після смерті ОСОБА_2 немає спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом, які прийняли спадщину після його смерті. На початку сумісного проживання він був цілком самотнім. Його шлюб з дружиною давно розірваний. Його дружина після розірвання шлюбу виїхала на постійне місце проживання до РФ і забрала з собою їх доньку. З тих пір донька не підтримувала з ним ніяких стосунків і місце її проживання йому було невідомо. Після смерті ОСОБА_2 вона за допомогою сторонніх осіб через соціальні мережі знайшла колишню дружину померлого ОСОБА_2 та повідомила їй про смерть її колишнього чоловіка та про спадщину, що відкрилася після його смерті, а саме на квартиру, на яку може претендувати його донька. Але вона запевнила її в тому, що його донька не бажала мати з батьком ніяких відносин за його життя і після його смерті вона не претендує на спадщину, що залишилася після його смерті. І дійсно протягом встановленого законом строку донька померлого не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її батька. Таким чином, вона не прийняла спадщину, що залишилася після смерті її батька. Вона є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , вона прийняла, звернувшись з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Нікопольського району Дніпропетровської області Кулика О.П. Вона та ОСОБА_2 проживали постійно разом однією сім`єю з липня 2009 року і до дня його смерті, тобто більш ніж 12 років як чоловік та жінка. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом харчувалися, разом витрачали кошти на придбання спільного майна, на оплату комунальних послуг, на придбання ліків для кожного з них та на інші необхідні витрати. Фактично вони були пов`язані спільним побутом та мали відносини фактичних подружжя, тобто взаємні права та обов`язки. Протягом всього зазначеного часу вони проживали в її квартирі АДРЕСА_2 , тобто за місцем її реєстрації. Після смерті ОСОБА_2 в її квартирі залишилися усі його документи, у тому числі його банківські книжки, документи на право власності на квартиру та на право користування гаражем, інші документи, а також різні цінні для цього речі. Зазначені документи та речі він зберігав в більш надійному місці, яким він вважав її квартиру, в якій проживав разом з нею. Саме такі відносини були у неї з ОСОБА_2 за весь час її постійного проживання разом з ним. 07.12.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Кулика О.П. з заявою про прийняття спадщини та для оформлення своїх спадкових прав на майно, що залишилося після його смерті. 07.12.2021 року приватний нотаріус Кулик О.П. здійснив реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі за №68797490, номер спадкової справи у нотаріуса 120/2021. 12 травня 2022 року після закінчення строку для прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Кулика О.П. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємиця за законом четвертої черги, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Але приватний нотаріус Кулик О.П. постановою від 12.05.2022 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , посилаючись на те, що шлюб між ними не був зареєстрований та на відсутність заповіту від імені ОСОБА_2 . Тому вона змушена звернутися до суду з вказаною заявою.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вислухавши пояснення заявниці та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №707 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №67658893 від 07.12.2021 року приватний нотаріус Кулик О.П. здійснив реєстрацію спадкової справи за №68797490 (а.с.9).

12.05.2022 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Кулика О.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Приватний нотаріус Кулик О.П. постановою від 12.05.2022 року відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстровано; заповіти від імені ОСОБА_2 не складалися (а.с.10-11).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний 04 січня 1981 року, актовий запис №2 (а.с.15).

Факт того, що ОСОБА_1 дійсно постійно сумісно проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та вела з ним спільне господарство на день його смерті також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо, що заявниця проживала давно з ОСОБА_2 по сусідству з нею в квартирі АДРЕСА_2 до його смерті, який помер в жовтні 2021 року. Вони жили разом як сім`я.

Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо, що заявниця жила разом з ОСОБА_2 однією сімєю більше 10 років в квартирі АДРЕСА_2 до його смерті в жовтні 2021 року.

Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала показання, згідно яких повідомила, що заявницю вона знає дуже давно. Їй відомо, що ОСОБА_1 жила з ОСОБА_2 однією сім`єю до дня його смерті.

Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_2 з липня 2009 року і по день його смерті та вела з ним спільне господарство.

Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю заявниці разом з ОСОБА_2 має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення її майнових прав на спадкове майно, що залишилося після його смерті.

Заявниця є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кулик О.П. після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа, яка є чинною.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявниця та ОСОБА_2 проживали постійно разом однією сім`єю з липня 2009 року і до дня його смерті, тобто більш ніж 12 років як чоловік та жінка та вели спільне господарство. Фактично вони були пов`язані спільним побутом та мали відносини фактичних подружжя, тобто взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Саме такі відносини були у заявниці з ОСОБА_2 за весь час її постійного проживання разом з ним.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, окрім справ передбачених ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється із метою отримання свідоцтва про право на спадщину та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 13, 258, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада м. Покров в особі виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області «про встановлення факту, що має юридичне значення» задовольнити.

Встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з липня 2009 року і по день його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 червня 2022 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш