ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7188/22 Справа № 185/8502/21 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів Деркач Н. М., Куценко Т. Р.

секретар судового засідання Драгомирецька А. О.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство ДТЕК Павлоградвугілля

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2022 року, у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року частково задоволено позовні вимоги.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 130 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, а також стягнуто судовий збір у розмірі 1300 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишено без задоволення, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року залишено без змін.

У серпні 2022 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про розстрочення рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розстрочення судового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду і постановлення нової ухвали про задоволення заяви Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розстрочення рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров?я у розмірі 130 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов?язкових платежів терміном на 10 місяців зі сплатою платежів до останнього робочого дня кожного місяця: серпень 2022 року - 13 000 грн; вересень 2022 року - 13 000 грн; жовтень 2022 року - 13 000 грн; листопад 2022 року - 13 000 грн; грудень 2022 року - 13 000 грн; січень 2022 року - 13 000 грн; лютий 2022 року - 13 000 грн, березень 2022 року - 13 000 грн; квітень 2022 року - 13 000 грн; травень 2022 року - 13 000 грн..

В обґрунтування апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" зазначає, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з агресією російської федерації, що є форм-мажорною обставиною, підприємство має скрутне фінансове становище. 01.04.2022 року підприємство звернулося до Східного міжрегіонального управляння ДПС по роботі з великими платниками податків з листом №1-4/675 про відстрочення сплати податкового боргу на суму 326 153 605,00 грн. та передало в податкову заставу майно на відповідну суму податкових зобов`язань. Крім цього, державні підприємства мають заборгованість перед ПрАТ «Павлоградвугілля». Позивач ОСОБА_1 є соціально захищеною особою, щомісячно отримує підвищений розмір пенсії близько 19 400грн., також отримує щомісячне відшкодування шкоди у розмірі 10 000 - 15 000грн. (максимальний розмір складає близько 25 000), крім того позивачу компенсуються витрати на придбання лікарських засобів, санітарно курортне лікування, протезування при необхідності та інші витрати пов`язані з реабілітацією.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Неявка сторін в судове засідання у відповідності до ч. 2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 130 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, а також стягнуто судовий збір у розмірі 1300 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишено без задоволення, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено причинно-наслідковий зв`язок між введеним воєнним станом та наявними у ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля певними складнощами, пов`язаними з фінансовою складовою. Визначення ОСОБА_1 в якості соціально захищеної особи та отримання ним пенсії значного розміру, на думку суду першої інстанції, не є підставою для розстрочення рішення суду, оскільки відносини щодо яких вказане рішення суду було ухвалено, виникли між заявником та ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням підприємством заявника правил технічної експлуатації підприємства та засобів на ньому, а також завданням у зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 розладу здоров`я, обумовленого значною втратою професійної працездатності та завданням моральної шкоди у вигляді страждань.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною права на суд та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України № 15729/07 від 05.07.2012 року суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку виконання рішення.

Законодавство України не містить вичерпного переліку обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

Тобто, перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у національному законодавстві є нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку відстрочки виконання остаточного рішення у законі відсутнє.

Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

З аналізу наведених норм слідує, що відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду відповідач посилався на триваючий воєнний стан на території України, зниження рівня доходу підприємства заявника, окупацію деяких територій, де заявник має своїх контрагентів, необхідність постійного ремонту обладанання, яке використовується на підприємстві заявника, соціальну захищеність Водясова Г.Ф..

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані у заяві обставини не можуть вважатися винятковими і такими, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення суду.

Незважаючи на те, що на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви, оскільки продовжений Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, який був затверджений Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який був продовжений Указом Президента України від 14.03.2022 року до 24 квітня 2022 року, Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України № 574 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16 листопада 2022 року № 2738 IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, жодних доказів на підтвердження неможливості виконання у цей період рішення суду, окрім листа №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року президента Торгово-промислової палати України Чижикова Г., матеріали справи не містять. Складне матеріальне становище не свідчить, ані про винятковість, ані про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

При цьому, колегією суддів не приймаються до уваги наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що підставою для відстрочки виконання рішення є та обставина, що ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля є підприємством, яке забезпечує безперервну та сталу роботу енергетичних пілприємств критичної інфраструктури та в умовах воєнного стану працює на межі своїх виробничих можливостей, оскільки військова агресія та тимчасова окупація російською федерацією частини Херсонської, Запорізької, Донецької областей унеможливила належне виконання контрагентами ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля договірних зобов?язань з поставки та проведення капітального ремонту гірничошахтного обладнання, поставки запчастин та надання інших сервісних послуг, що суттево впливає на господарську діяльність підприємства. Також, відповідно до договору N 8435- ПУ-УМТС, TOB «Х3» зобов?язалось відремонтували ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля гірничошахтне обладнання на суму 800 000 грн., враховуючи, що ТОВ «ХЗ» знаходиться у м. Маріуполі, неможливе не тільки виконання договору, але і повернення самого обладнання переданого у ремонт, вартість якого складає близько 6 000 000 гривень. Крім того державні підприємства мають заборгованість перед ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля у 83 470 000 гривень. Зважаючи, на важке фінансове становище, ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля звернулося до Східного міжрегіонального управляння ДПС по роботі з великими платниками податків з листом № 1-4/675 про відстрочення сплати податкового боргу на суму 326 153 605,00 грн. та передало в податкову заставу майно на відповідну суму податкових зобов`язань, а також про те, що ОСОБА_1 є соціально захищеною особою, отримуючи підвищений розмір пенсії, оскільки наведені доводи, в розумінні ст.435 ЦПК України, не є правовою підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Крім того, зважаючи на, те що в апеляційній скарзі зазначені дати сплати заборгованості вже пройшли, ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля мало змогу вже виконати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 130 000 гривень, а також судовий збір у розмірі 1300 гривень.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає.

Безпідставне та необґрунтоване відстрочення виконання рішення суду буде порушувати законні права та інтереси позивача та нівелювати сутність рішення суду та мету його ухвалення.

На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Павлоградвугілля - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2022 року.

Головуючий: суддя А. П. Барильська

Судді: Н. М. Деркач

Т. Р. Куценко