Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6834/22
Провадження № 2-о/711/166/22
У Х В А Л А

22.12.2022 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявниця, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Колєсніка Віталія Анатолійовича, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Алушта, Автономна Республіка Крим, Україна (тимчасово окупована територія України) народилася дитина жіночої статі ОСОБА_2 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком, відповідно до ст. 126 СК України, громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заінтересованою особою зазначено: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Отже, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що у ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності є встановлення визначених юридичних фактів, з метою подальшого здійснення заявниками своїх суб`єктивних прав.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Слід зазначити, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 315 ЦПК України).

До того ж, статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Як передбачено статтею 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України (на даний час редакція ЦПК України від 03.10.2017), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Також, пунктом 2 вказаної вище постанови рекомендовано судам, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (абз. 3 п. 3 цієї постанови).

Таким чином, Пленум Верховного Суду України вказав, що, незважаючи на те, що суди мають право встановлювати юридичні факти, але при цьому вони повинні керуватися або законами, або підзаконними актами, якими керуються сторони правовідносин у позасудовому порядку. Отже, правове регулювання нормативно-правовими актами не нівелюється і не ігнорується, однак за певних обставин встановлення юридичних фактів у позасудовому порядку є неможливим. У судовому засіданні обов`язок доказування настання юридичного факту належить заявнику.

Вивченням заяви встановлено, що заявниця ОСОБА_1 має намір встановити юридичний факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Алушта, Автономна Республіка Крим, Україна (тимчасово окупована територія України) народилася дитина жіночої статі ОСОБА_2 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком, відповідно до ст. 126 СК України, громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, до своєї заяви заявницею додано так зване «Свидетельство о рождении ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серии НОМЕР_1 от 03.04.2015», і як зазначено - так званим «Алуштинским городским отделом записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым», 03.04.2015 складено запис акту про народження № 134. Батьком дитини зазначено « ОСОБА_5 », матір`ю « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 18.08.2012, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 18.08.2012, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 952. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_9 , дружини ОСОБА_9 .

29.04.2015 вказаний вище шлюб, між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , розірвано, на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2015 по справі № 712/3000/15ц.

Із зазначеного вище висновується, що дитина, факт народження якої просить встановити заявниця, народилася під час перебування її у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Частиною першою статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документами закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ст. 133 СК України).

Слід звернути увагу заявниці на те, що ч.ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 у за №96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження.

У пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Зі змісту п. 2.8 Правил вбачається, що якщо в актовому записі про народження дитини батьком указаний чоловік заявниці або інша особа (за винятком випадків, передбачених статтею 135 Сімейного кодексу України), то в унесенні змін стосовно визнання батьківства має бути відмовлено до вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження відомостей про батька.

До того ж, відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Крім того, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, звернувшись до суду з позовною заявою про виключення запису про нього, як батька дитини, з актового запису про народження дитини. Така вимога може бути задоволена судом виключно у випадку, якщо інша особа подала заяву про своє батьківство.

Зважаючи на наведені вище положення законодавства, враховуючи обставини, які вказує заявниця (зокрема щодо батьківства, як вказує у дійсності батьком дитини є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тощо), матеріали заяви та її вимоги, суддя вважає, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, у частині встановлення того факту, що батьком дитини є громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається спір про право, який має вирішуватися у порядку позовного провадження.

Отже, заявниця не позбавлена можливості захистити свій правомірний інтерес у спосіб, що не суперечитиме вимогам процесуального законодавства, а отже, обраний нею порядок захисту, у частині встановлення того факту, що батьком дитини є громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не відповідає визначеним процедурам судової діяльності з відправлення правосуддя.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються матеріали (ст. 186 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 186, 293, 294, 258-261, 315-318, 353-355 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в :

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, у частині вимог про встановлення того факту, що батьком дитини є громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається спір про право, який має вирішуватися у порядку позовного провадження, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 22.12.2022.

Суддя: С. М. Позарецька