Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представника позивача- ОСОБА_9

відповідача- ОСОБА_1

представника відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження / з викликом сторін /цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить:

- визнати за відповідачем у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль марки FORD FOCUS, 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля в сумі 83 328,00 гр.

Посилається в позові на те, що 28 вересня 2017 року був зареєстрований її з відповідачем шлюб.

За кошти, подаровані їм родичами та близькими, 06 жовтня 2017 року на ім`я відповідача був придбаний автомобіль марки FORD FOCUS, 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є їх спільною сумісною власністю, як подружжя.

Спільне користування автомобілем є неможливим, доступу до автомобіля в неї немає, правовстановлюючі документи на автомобіль знаходяться у відповідача.

Оскільки вона не має доступу до спірного автомобіля та до його технічної документації, вона не може визначити його ринкову вартість шляхом проведення автотоварознавчої експертизи на підставі розшифрування даних номера кузова вищевказаного автомобіля.

Згідно даних Калькулятора розрахунку вартості автомобіля, розміщеного на офіційному веб-сайті: https://auto.ria.com/uk/price/average/, середня ціна на автомобіль хетчбек FORD FOCUS, 2007 р.в., бензин, з механічною коробкою передач та з пробігом від 200 до 300 тис. км. становить 166 656, 00 гр.

Враховуючи вищезазначене, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 05 жовтня 2021 року.

/ а. с. 33 /

Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

26 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останній зазначає, що автомобіль на праві особистої приватної власності належить відповідачу, був придбаний ним задовго до укладення шлюбу за власні кошти, за кошти його батьків та завдяки фінансовій допомозі сусідки.

З вказаної суми 3 000 дол. США надали його батьки, 500 дол. США надав він, а 1 800 дол. США позичили у сусідки - ОСОБА_4 .

Для збору необхідної суми для купівлі даного автомобіля продали гаражний бокс за суму, що еквівалентна 3 000 дол. США.

27 квітня 2017 року він повністю сплатив обумовлену суму продавцю автомобіля ОСОБА_5 , який на відповідному бланку серії НМА №698399 підписав нотаріальну довіреність, на підставі якої він фактично відмовився від свого права власності на автомобіль та передав це право і майно у власність сім`ї ОСОБА_1 .

27 квітня 2017 року у ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 не було бажання і часу здійснити державну перереєстрацію права власності на одного з ОСОБА_1 . Крім цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , на той момент, остаточно не визначились, на кого з них буде здійснена така перереєстрація.

Крім того, існувала імовірність того, що вони таким же чином продадуть автомобіль іншій особі, якщо впродовж декількох місяців експлуатації виявлять якісь незручності в користуванні або недоліки в технічних можливостях цього транспортного засобу.

06 жовтня 2017 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з`явилась реальна можливість і час здійснити таку перереєстрацію та вони домовились між собою оформити відповідне свідоцтво на відповідача.

Під час перереєстрації у ТСЦ МВС 8041 на вимогу співробітників сервісного центру, які надали свій варіант договору, відповідач та ОСОБА_7 підписали договір купівлі-продажу № 8041/2017/654746 транспортного засобу (автомобіля), надали довіреність, оформили висновок експертного дослідження, тобто зібрали і подали всі необхідні документи, після чого сервісний центр оформив і видав на ім`я відповідача свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

01 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив,в якому остання зазначається, що право власності на транспортний засіб відповідач набув у шлюбі.

Спірний автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя, з її відома.

Видача 27 квітня 2017 року колишнім власником довіреності на ім`я відповідача не спростовує факту купівлі згаданого авто відповідачем за ціною 150 000, 00 гр. у період перебування у шлюбі з нею.

Придбання автомобіля під час шлюбу підтверджується копією Договору купівлі-продажу 8041/2017/654746 від 06 жовтня 2017 року.

Крім цього, зазначила, що проживала спільно однією родиною з відповідачем без укладання шлюбу з 28 серпня 2013 року.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

02 листопада 2021 року за клопотанням відповідача розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12 листопада 2021 року представник відповідача надав до суду протокол опитування ОСОБА_5 , який був власником спірного автомобіля.

Відповідно до наданих пояснень 27 квітня 2017 року під час зустрічі з ОСОБА_1 вони домовилися про купівлю-продаж автомобіля, узгодили вартість та оформили відповідну генеральну довіреність.

Про існування договору купівлі-продажу йому раніше нічого відомо не було.

Гроші в сумі 150 000, 00 гр., про які йдеться в п. 3.1. договору, він не отримував і не повинен був отримувати, оскільки вартість автомобіля йому була сплачена повністю ще 27 квітня 2017 року.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач та його представник проти позову заперечували.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, даною нормою закону встановлена презумпція спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу.

Зазначена презумпція може бути спростована один із подружжя.

При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Судом встановлено, що сторони з 28 вересня 2017 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 виданим 28 вересня 2017 року Дніпровським районним у м. Києві відділом реєстрацій актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року шлюб сторін розірвано.

/ а.с. 9; 67 - 68 /

За час перебування у шлюбі сторонами придбано автомобіль марки FORD FOCUS, 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу 8041/2017/654746 від 06 жовтня 2017 року.

Відповідно до калькулятора розрахунку вартості автомобіля, наданого позивачкою при зверненні до суду, середня ціна спірного автомобіля становить 6 200 доларів США, в гривневому еквіваленті визначена позивачкою в розмірі 166 656, 00 гр.

/ а.с. 18; 63 - 64 /

За загальним правилом, визначеним ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тобто, закон презюмує рівність таких часток.

Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду. викладеної в постанові від 09 червня 2021 року у справі 760/789/19 / провадження № 61-16632ск20 /, аналіз змісту положень ст. 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у ст. 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення ч. 5 ст. 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Враховуючи викладене вище, неподільності речі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві та в судовому засіданні,суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Як зазначено вище, договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу був укладений, а автомобіль зареєстрований на відповідача під час шлюбу, а саме 06 жовтня 2017 року.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.

Відповідо до ч.1 ст.210, ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 683/2694/16-ц, право власності на транспортний засіб виникає лише з моменту його державної реєстрації, а не з моменту передачі автомобіля за договором купівлі-продажу.

За позицією Верховного Суду право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, то, згідно з ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Таким чином, право власності на транспортний засіб виникло 06 жовтня 2017 року.

Щодо оформлення довіреності на право розпорядження транспортним засобом від 27 квітня 2017 року, суд виходить з того, що вказаною довіреністю власник транспортного засобу ОСОБА_5 уповноважив відповідача та його батька продати або іншим чином розпоряджатися транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст.237, ч.3 ст.244 ЦК України довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

В свою чергу, відповідно до ст.655 ЦК України, купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов?язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов?язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої 28 листопада 2018 року в справі № 662/397/17 /провадження № 61-24913св18/ видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

З урахуванням цього суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо набуття ним права власності на спірний транспортний засіб у момент видачі вказаної довіреності та належності його на праві особистої приватної власності йому.

З урахуванням приведеного аналізу пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , не підтверджені визначеними законом доказами, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Звертаючись до суду, позивачка визначила вартість автомобіля в сумі 166 656, 00 гр.

Відповідач, заперечуючи належність транспортного засобу до спільного майна подружжя, вказаної ціни не спростовував, доказів його іншої вартості не надав.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З урахуванням цього, суд при вирішенні спору та визначенні розміру компенсації виходить з суми, приведеної позивачкою, та не спростованої відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням цього з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду, в розмірі 908, 00 гр.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 61, 63, 69-72 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 / РНОКПП: НОМЕР_5 /право власності на автомобіль марки FORD FOCUS, 2007 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 / на користь ОСОБА_3 / АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 / грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в розмірі 83 328, 00 гр.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 / на користь ОСОБА_3 / АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 / 908. 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2022 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва