Дата документу 19.12.2022
Справа № 501/914/22
19 грудня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі
головуючого судді Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за
позовом представника ОСОБА_1
відповідача: ОСОБА_2
предмет та підстави позову: про стягнення боргу
учасники справи до суду не з`явились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
Представник ОСОБА_1 23.02.2022 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 616 000 грн. у рахунок повернення боргу за розпискою від 24.09.2020, покласти на відповідача всі судові витрати по справі.
Позов обґрунтовано тим, що 24.09.2020 позивач ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2 позику у розмірі 10 000 доларів США, що на час подачі позовної заяви за курсом НБУ складає 280 000 грн.
Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позику 10.10.2020 та виплатити 10% за місяць за користування грошима.
Взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав та отримані у позику кошти в обумовлений строк не повернув і не сплатив відсотки, які за 12 місців користування коштами складає 12 000 доларів США, що за курсом НБУ складає 336 000 грн.
Представник позивача вказує в позові, що з початку боргових зобов`язань відповідач сплатив ОСОБА_1 4500 доларів США на погашення відсотків, а потім почав переховуватись, уникати розмов.
На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідач відзиву на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач проти заочного розгляду справи не заперечив, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.45-46).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 16.03.2022 позовну заяву залишено без руху (а.с.16-18).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 11.05.2022 відкрито провадження у справі (а.с.23-24).
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2022 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.33).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно копії розписки наявної в матеріалах даної цивільної справи вбачається, що 24.09.2020 ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 10 000 доларів США, що на час подачі позовної заяви за курсом НБУ складає 280 000 грн. (а.с.6). Відповідач взяв на себе зобовязання повернути позику 10.10.2020 та виплатити 10% за місяць за користування грошима.
V. Оцінка Суду.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.
Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Тобто, суд, вирішуючи спір про повернення боргу по суті, обов`язково повинен пересвідчитися в існуванні відповідного оригіналу боргової розписки та оглянути цей оригінал в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, обов`язок доведення тих обставин, на які посилається сторона, як на обгрунтування своїх вимог, покладений на відповідну сторону.
На підтвердження обставин укладення договору позики, відповідно до положень чинного законодавства, позивач має надати суду оригінал розписки позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Однак, позивачем оригінал боргової розписки від 24.09.2020 до суду не наданий.
Отже, суд, враховуючи неможливість виявлення справжньої правової природи правовідносин сторін, у зв`язку з відсутністю оригіналу розписки, доходить висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту укладення договору позики між сторонами на зазначену суму, а відтак, у відповідача відсутнє зобов`язання щодо повернення вказаної суми коштів.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , тому в задоволенні позову слід відмовити.
Крім того, суд звертає увагу, що позов до суду подано від імені представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 .
На підтвердження повноважень представника відповідача до заяви додано лише не засвідчену копію довіреності від 26.11.2021 від імені ОСОБА_1 щодо представництва його інтересів в судах, інших установах, організаціях, тощо.
Ухвалою суду від 16.03.2022 залишено без руху позовну заяву та роз`яснювалось позивачу про необхідність усунення відповідних недоліків (надання до суду документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги), однак повноваження Лохматової О.С. як адвоката в цивільному процесі до суду не надано.
Отже, позов подано неповноважною особою, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Також суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власної правової позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Суд
У задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Одеського апеляційного суду з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області М.І.Петрюченко