КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 754/2287/17 Головуючий у суді першої інстанції - Сенюта В.О.
Номер провадження № 22-ц/824/3826/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року у справі за скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчук Сергій Вікторович на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця та просило:

- поновити КП «Київтеплоенерго» строк для подання скарги на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука Сергія Вікторовича, вчинені ним в межах виконавчого провадження ВП № 55191327;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. в частині не винесення в межах виконавчого провадження ВП № 55191327 постанови про заміну сторони (стягувача) - з ПАТ «Київенерго» на ного процесуального правонаступника КП «Київтеплоенерго»;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. в частині винесення в межах виконавчого провадження ВП № 55191327 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 16 вересня 2020 року;

- зобов`язати посадових осіб Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у іісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 вересня 2020 року, винесену державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчуком С.В. в межах виконавчого провадження ВП № 55191327;

- зобов`язати посадових осіб правонаступника КП «Київтеплоенерго» відновити виконавче провадження ВП № 55191327 з примусового виконання судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у справі № 754/2287/17 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, 3% річних, інфляційної складової боргу та витрат на оплату судового збору;

- зобов`язати посадових осіб Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про заміну сторони стягувача ПАТ «Київенерго» на його процесуального правонаступника КП «Київтеплоенерго» в межах виконавчого провадження ВП № 55191327.

Скаргу обґрунтовувало тим, що 22 лютого 2017 року Деснянським районним судом м. Києва було розглянуто заяву, за результатами розгляду якої винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води, 3 % річних, інфляційну складову боргу, а також витрати по сплаті судового збору, яке набрало законної сили 07 березня 2017 року.

20 листопада 2017 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 55191327 з примусового виконання судового наказу Деснянського районного суду м. Києва № 754/2287/17.

На підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року замінено ПАТ «Київенерго» на його правонаступника КП «Київтеплоенерго» відносно боржника ОСОБА_1 . Зазначену ухвалу правонаступником КП «Київтеплоенерго» 25 жовтня 2019 року було надано до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для її виконання та заміни стягувача у вказаному провадженні на КП «Київтеплоенерго» із відповідними наслідками: надання новому стягувачу можливості ознайомитися із матеріалами справами надавати свої пропозиції щодо виконання рішення суду та отримувати відповідні стягнення на свою користь.

Скаржник вказував, що 08 липня 2021 року з АСВП йому стало відомо про те, що державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчуком С.В. в межах виконавчого провадження ВП №55191327 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу - ПАТ «Київенерго», при цьому державний виконавець так і не виконав ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року в частині заміни ПАТ «Київенерго» на його правонаступника КП «Київтеплоенерго». Вказане свідчить про бездіяльність державного виконавця, а відтак постанова про повернення виконавчого документу стягувачу підлягає скасуванню.

На підставі викладеного скаржник просив задовольнити подану ним скаргу у повному обсязі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року у задоволенні скарги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, оскільки судом було неповно з`ясовано обставини справи, що призвели до прийняття незаконного судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваної ухвалу суд першої інстанції повністю проігнорував заяву КП «Київтеплоенерго» від 17 жовтня 2019 року за вих. №7/2-3284 про заміну сторони виконавчого провадження, яку було подано через канцелярію органу ДВС 25 жовтня 2019 року, про що свідчить відтиск печатки органу ДВС та копія якої міститься в матеріалах справи. Вказане підтверджує факт звернення з відповідною заявою до органу ДВС та не вчинення дій таким органом.

Вказане, на думку апелянта, підтверджує, що при прийнятті державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 вересня 2020 року не було вжито всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду та прийнято незаконне рішення, внаслідок якого виконавчий документ направлено неналежному стягувачу.

Враховуючи наведене, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги КП «Київтеплоенерго» у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник апелянта - КП «Київтеплоенерго» Полюга І.В. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення скарги у повному обсязі. Підтримуючи подану апеляційну скаргу представник апелянта зазначила, що КП «Київтеплоенерго», набувши згідно договору про відступлення права вимоги №603-18, №602-18 від 11 жовтня 2018 року та судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу за надані послуги гарячого водопостачання, опалення на загальну суму 24 735,88 грн звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Посилалася на те, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року подану КП «Київтеплоенерго» заяву було задоволено та замінено первісного заявника ПАТ «Київенерго» на його правонаступника Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо виконання судового наказу Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року у справі № 754/2287/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Копія вказаного наказу представником КП «Київтеплоенерго» була подана у жовтні 2019 року до Деснянського РВ ДВС ГУ МЮУ в місті Києві для заміни сторони виконавчого провадження. Однак, державний виконавець вимог ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» в частині заміни стягувача не виконав та повернув виконавчий лист попередньому стягувачу ПАТ «Київенерго», порушивши права заявника на участь у виконавчому провадженні. Просила задовольнити подану скаргу у повному обсязі.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, заяв про відкладення справи з причин, які б могли бути визнанні поважними не подали, тому суд з врахуванням положень ч.2 ст. 372 ЦПК України провів розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника апелянта, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення виходячи з наступного.

Суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що 22 лютого 2017 року за заявою ПАТ «Київенерго» Деснянський районний суд міста Києва виніс судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» 4663,78 грн. - за надані послуги з центрального опалення, 14771,73 грн. - за постачання гарячої води, 4500,37 грн. - 3% річних та інфляційну складову боргу, 800,00 грн. судовий збору (а.с.9).

22 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Дегтярьовою Ю.С. відкрито виконавче провадження №55191327 з примусового виконання судового наказу № 754/2287/17 від 22 лютого 2017 року (а.с.10).

19 квітня 2019 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва замінено первісного заявника (стягувача) ПАТ «Київенерго» на його правонаступника - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на підставі заяви останнього (а.с.11-12).

16 вересня 2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ постановою старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Колодчука С.В. повернуто стягувачу (а.с.18).

Розглядаючи подану КП «Київтеплоенерго» скаргу та відмовляючи в її задоволенні суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що згідно до наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження вбачається, що проведеними державним виконавцем діями у боржника ОСОБА_1 не виявлено майна та коштів на які б можна було звернути стягнення для погашення заборгованості. Крім того, з матеріалів виконавчого провадження №55191327, що надано на запит суду, заява сторони про заміну стягувача в матеріалах виконавчого провадження відсутня. Ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року про заміну стягувача не міститься в матеріалах виконавчого провадження, а відтак посилання представника заявника на порушення виконавцем вимог ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним.

Однак, повністю погодитися із даним висновком суду колегія суддів не може виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Однак зазначеним вимогам закону ухвала суду не повністю відповідає.

Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині першій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі).

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року замінено первісного заявника (стягувача) Публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо виконання судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у справі № 754/2287/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Дана ухвала разом із заявою КП «Київтеплоенерго» про заміну сторони у виконавчому провадження була подана до Деснянського районного відділу ДВС ГУ МЮУ в місті Києві та зареєстрована у відповідному відділі 25 жовтня 2019 року, що стверджується відбитком печатки вказаного відділу на заяві поданій новим стягувачем до ДВС (а.с.13).

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача у виконавчому провадженні № 55191327 відкритому 22 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Дегтярьовою Ю.С. з примусового виконання судового наказу № 754/2287/17 від 22 лютого 2017 року відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з пунктами 12, 13 Глави ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Разом із тим, із копії матеріалів вищевказаного виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем вимог ст. 15 ч.5, ст. 18 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» та положень визначених пунктами 12, 13 Глави ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 виконано не було, сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Київенерго» на КП «Київтеплоенерго» замінено не було, права КП «Київтеплоенерго» як стягувачу не роз`яснено, виконавчий документ в подальшому було повернуто неналежному стягувачу, що в подальшому призвело до порушення прав КП «Київтеплоенерго» визначених ст.19 вище вказаного Закону.

Крім того, колегія суддів враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).

Суд першої інстанції розглядаючи вказану справу, не дав належної правової оцінки вище вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про не доведеність обставин, викладених в скарзі КП «Київтеплоенерго», тому колегія суддів з врахуванням положень, викладених в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 451 ЦПК України доходить до висновку про часткове задоволення поданої КП «Київтеплоенерго» скарги.

Так, із матеріалі справи вбачається, що у зв`язку із не залученням заявника до участі у виконавчому провадженні в якості стягувача, він був позбавлений можливості своєчасно знати про вчинення державним виконавцем дій по розгляду поданої заяви про заміну сторони виконавчого провадження, та в частині дати винесення постанови про повернення виконавчого документа, тому вказане клопотання щодо поновлення строків є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Обґрунтованими на думку колегії суддів є доводи скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. в частині не винесення в межах виконавчого провадження ВП № 55191327 постанови про заміну сторони (стягувача) - з ПАТ «Київенерго» на процесуального правонаступника КП «Київтеплоенерго» та зобов`язання державного виконавця винести постанову про заміну сторони стягувача ПАТ «Київенерго» на процесуального правонаступника КП «Київтеплоенерго» в межах виконавчого провадження ВП № 55191327.

Обґрунтованими також колегія суддів визнає і вимоги скарги КП «Київтеплоенерго» щодо визнання неправомірними дій державного виконавця в частині винесення в межах виконавчого провадження ВП № 55191327 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 16 вересня 2020 року, оскільки повернення вищевказаного виконавчого документа неналежному стягувачу порушило права заявника на отримання вказаного документа та подальшого повторного пред`явлення у зв`язку з чим постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 вересня 2020 підлягає скасуванню.

Щодо решти вимог скарги КП «Київтеплоенерго», то суд апеляційної інстанції вважає що вони не спрямовані на ефективний спосіб захисту тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 381-384, 450, 451 ЦПК України, ст. 18, 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження», Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії державного виконавця задовольнити частково.

Поновити КП «Київтеплоенерго» строк для подання скарги на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука Сергія Вікторовича, вчинені ним в межах виконавчого провадження ВП № 55191327.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. в частині не винесення в межах виконавчого провадження ВП № 55191327 постанови про заміну сторони (стягувача) - з ПАТ «Київенерго» на процесуального правонаступника КП «Київтеплоенерго»та зобов`язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. винести постанову про заміну сторони стягувача ПАТ «Київенерго» на процесуального правонаступника КП «Київтеплоенерго»в межах виконавчого провадження ВП №55191327.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. в частині винесення в межах виконавчого провадження ВП № 55191327 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 16 вересня 2020 року та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 вересня 2020 року, винесену державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчуком С.В. в межах виконавчого провадження ВП № 55191327.

В решті частині скаргу Комунального підприємства «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 10 лютого 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв