Справа № 691/814/22
Провадження № 2/691/384/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Озюменко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що ОСОБА_1 , був його рідним братом, після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 . Оскільки він був єдиним спадкоємцем за законом, рішенням суду від 23.11.2021 року за ним було визнано право власності на вказаний будинок. На підставі вказаного рішення він зареєстрував право власності на будинок АДРЕСА_1 . В належному йому будинку зареєстровані з 2008 року і по даний час ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. Останні не проживають у вказаному будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні і ремонті житла участі не приймають. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем він має намір продати вказаний будинок, а оскільки в ньому є зареєстровані особи, він не має на це змоги, в добровільному порядку врегулювати також неможливо, так як йому невідоме місцеперебування відповідачів. Вважає, що відповідачі є такими, що втратили право користування житлом. Враховуючи викладене, звернувся до суду та просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомлені завчасно та належним чином, про що свідчать копії оголошень опублікованих на офіційній сторінці Городищенського районного суду Черкаської області веб-порталу судової влади України. Листів про розгляд справи у їх відсутність чи відзивів (заперечень) до суду не надходило.

З огляду на вище викладене, за згоди позивача та його представника, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, вислухавши позивача, його представника, свідків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_1 . Даний будинок належить позивачу на підставі рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 23.11.2021 року, яким за ним було визнано право власності на вказаний будинок та внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією рішення та Витягу № 297210122, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до довідки виданої Дирдинським старостинським округом ВК Городищенської міської ради № 342 від 19.08.2022 року згідно акту зареєстрованого в журналі «Заяв, скарг громадян 2022» Дирдинського старостату № 21 від 17.08.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 2008 року по теперішній час зареєстровані, але не проживають по АДРЕСА_1 . Інформація, щодо теперішнього місця проживання вказаних осіб в Дирдинському старостаті відсутня.

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 329 від 03.08.2022 року виданої Виконавчим комітетом Городищенської міської ради ОСОБА_1 , в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані у даному домоволодінні, за вказаною адресою не проживають з 2008 року, що підтверджується актом від 17.08.2022 року за підписами громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Доказів, які б це спростовували, судом не здобуто.

Відповідачі добровільно змінити місце реєстрації не бажали.

Позивач вважає, що це порушує його права як власника будинку, в зв`язку з чим звернувся до суду.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Хоча в названій статті сервітут, який встановлено членам сім`ї власником житла, не називається особистим, він за своєю сутністю є таким, оскільки це право можуть мати не всі, а лише конкретні особи - члени сім`ї власника житла. З цього виходить, що особи, які не є (тобто вже не вважаються) членами сім`ї, такого сервітуту не мають. Іншими словами, особи мають особистий сервітут, передбачений цією статтею, доки вони мають статус члена сім`ї власника.

Поняття члена сім`ї визначається в сімейному та житловому законодавстві. За ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Стаття 64 ЖК УРСР визначає як членів сім`ї наймача його дружину, його дітей і батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Членами сім`ї, які мають право на користування житлом власника, є лише особи, які відповідають тим ознакам, що містяться в ст. 405 ЦК України та житловому законодавстві.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право користування власника можливо лише з підстав передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спірному жилому приміщенні не проживають з 2008 року, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК УРСР немає, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних та інших послуг відповідачі участі не приймають, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного жилого приміщення як до свого місця проживання, тому суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Суд не вирішує питання щодо судових витрат, оскільки позивач такого питання перед судом не ставив. Підстав стягнення судових витрат на користь інших осіб, немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ч. 3 ст. 29, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 150 ЖК УРСР, ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задоволити. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27.12.2022 року.

Суддя В. О. Черненко