КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Лебідь-Гавенко Г.М.
Єдиний унікальний номер справи № 362/6541/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2022року у справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22 грудня 2018 року між відповідачем та представником позивача була підписана заява, згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач вказував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач стверджував, що свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів.

Також посилався на те, що відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, розмір якої станом на 24 листопада 2021 року склав 188 048,80 грн, яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту в сумі - 173 940,88 грн, з яких 137 058,92 - заборгованість за поточним тілом кредиту, 36 881,96 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованість за нарахованими відсотками в сумі - 9660,55 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 4447,37 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України - 0 грн, пеня - 0 грн, комісія - 0 грн.

На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із ОСОБА_1 вказану заборгованість на свою користь.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2022року позов задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 137 058,73 грн та судовий збір у розмірі 2820 грн.

В іншій частині позивних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2022 року в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 188 048,80 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 22 грудня 2018 року ОСОБА_1 заповнив бланк Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку (а.с. 29-30).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вимог позивача в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2018 року між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви, з наданих позивачем виписок по банківському рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та неодноразово вносив кошти на погашення заборгованості (а.с.10-26). А відтак, кошти, надані банком, за кредитним договором від 22 грудня 2018 року підлягають поверненню.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції вказав, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по тілу кредиту складає 137 058,92 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24 листопада 2021 року заборгованість за тілом кредиту становить 173 940,88 грн, з яких: 137 058,92 - заборгованість за поточним тілом кредиту, 36 881,96 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до позовної заяви, позивач просив стягнути, зокрема, заборгованість за тілом кредиту (фактично отриманими коштами), що складається з двох частин: заборгованість за поточним тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Прострочене тіло кредиту - це кредитні кошти, які були надані клієнту банком та не були повернуті у встановлений строк.

Отже, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції не врахував наявну заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 36 881,96 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в частині стягнення заборгованість по тілу кредиту підлягає зміні, а саме: з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в сумі 173 940,88 грн, з яких: 137 058,92 - заборгованість за поточним тілом кредиту, 36 881,96 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Разом з цим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, пені та штрафів, суд першої інстанції, обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, тому вимога банку про стягнення зазначених складових заборгованості не підлягає задоволенню.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог банку про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності згоди позичальника з умовами кредитування також відхиляються колегією суддів, оскільки відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення у заяві на видачу кредиту про ознайомлення з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. При цьому, із наданої позивачем копії анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карт, запропонованих банком, погодився відповідач.

Твердження апелянта щодо того, що відповідач не спростував надані банком докази, оцінюються колегією суддів критично, оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині задоволення позовних вимог про стягненню заборгованість по тілу кредиту.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» потрібно стягнути 5249,25 грн на відшкодування судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2022 року змінити в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту в сумі 173 940 (сто сімдесят три тисячі дев`ятсот сорок) гривень 88 коп., з яких: 137 058,92 - заборгованість за поточним тілом кредиту, 36 881,96 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту та судові витрати у розмірі 5249 (п`ять тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 25 коп.

В іншій частині заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2022року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.І. Савченко