1Справа № 335/1827/22 2/335/1649/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Деркач А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, який діє в інтересах дитини ОСОБА_1 , звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначив наступне.
На профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.
Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради дитина тимчасово влаштована в родину ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв"язку із тим, і батько дитини ОСОБА_4 тимчасово перебуває заробітках у Польщі, а мати мешкає у м. Донецьку, вихованням дитини займається.
Згідно з заявою ОСОБА_4 , мати дитини має реєстрацію міс проживання за адресою: АДРЕСА_2 , але її фактичне місцезнаходження на даний час не відоме, телефонний зв`язок відсутній, протягом останнього року вона з сином не спілкується, його долею цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Дитина на даний час навчається у ЗНВК №41. Згідно з довідкою ЗНВК №41 від 31.01.2022 №01-29/32 питаннями виховання сина займається батько, мати не бере участі у вихованні сина, до навчального закладу не зверталась, батьківські збори не відвідувала.
З 11.11.2020 року по 29.10.2021 року дитина був учнем 331ІІ №49, за період навчання хлопця, його мати до школи не з`являлась, у вихованні дитини жодної участі не брала, на батьківські збори не приходила.
Малолітній ОСОБА_1 з листопада 2021 року перебуває під спостереженням комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10». За час спостереження мати дитини жодного разу з приводу стану здоров`я сина не зверталась, адміністрацією закладу не спілкувалась.
З ОСОБА_5 проведено бесіду, в ході якої він підтвердив, що мати більше року не телефонувала йому, не дарувала подарунків, не передавала коштів, і привітала з днем народження та святами.
Питання доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_1 розглядалось і засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 18.02.2022 року. Запросити і засідання комісії мати дитини не виявилось можливим через відсутню інформації про її фактичне місцезнаходження та засобів зв"язку.
За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків по відношенню до син думку дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлені ОСОБА_2 батьківських прав, передбачених п.2 ч.2 ст.164 Сімейної кодексу України та направлення до суду матеріалів та позову про позбавлені її батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов"язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не створила належних умов для проживання та виховання дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.
Позивач посилаючись на викладене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини всіх сукупних доходів, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь ОСОБА_4 ..
У судове засідання представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 двічі не з`явилася, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило.
У судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд приходить до такого.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.
Судом встановлено, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.
Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьк, актовий запис № 618.
Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 28.12.2021 року № 1311дитина тимчасово влаштована в родину ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв"язку із тим, і батько дитини ОСОБА_4 тимчасово перебуває заробітках у Польщі, а мати мешкає у м. Донецьку, вихованням дитини займається.
Згідно з заявою батька ОСОБА_4 , мати дитини має реєстрацію міс проживання за адресою: АДРЕСА_2 , але її фактичне місцезнаходження на даний час не відоме, телефонний зв`язок відсутній, протягом останнього року вона з сином не спілкується, його долею цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Дитина на даний час навчається у ЗНВК №41. Згідно з довідкою ЗНВК №41 від 31.01.2022 №01-29/32 питаннями виховання сина займається батько, мати не бере участі у вихованні сина, до навчального закладу не зверталась, батьківські збори не відвідувала.
З 11.11.2020 року по 29.10.2021 року дитина був учнем ЗЗШ №49, за період навчання хлопця, його мати до школи не з`являлась, у вихованні дитини жодної участі не брала, на батьківські збори не приходила, що підтверджується довідкою ЗЗШ №49 від 26.01.2022 №09/04-17.
Малолітній ОСОБА_1 з листопада 2021 року перебуває під спостереженням комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10». За час спостереження мати дитини жодного разу з приводу стану здоров`я сина не зверталась, адміністрацією закладу не спілкувалась, що підтверджується листом директора КНКП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 10.02.2022 року №0241/01-08.
З ОСОБА_5 проведено бесіду, в ході якої він підтвердив, що мати більше року не телефонувала йому, не дарувала подарунків, не передавала коштів, і привітала з днем народження та святами.
Питання доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_1 розглядалось і засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 18.02.2022 року. Запросити і засідання комісії мати дитини не виявилось можливим через відсутню інформації про її фактичне місцезнаходження та засобів зв"язку.
За підсумками засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню неповнолітнього сина ОСОБА_1 , передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, що підтверджується висновком № 01-10/359 від 22.02.2022.
Суд погоджується з зазначеним висновком, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам неповнолітньої дитини, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Із змісту ч. 1-3 статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною 1 ст. 164 СК України, встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України, правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно роз`яснень у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров"ю чи розвитку дитини.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів на підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини відповідачем ОСОБА_2 .
За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов"язків відносно своєї дитини, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 .
Крім того, суд вважає за необхідне роз"яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
У позові позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особі.
Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як встановлено судом, доказів, того, що дитина мешкає разом з батьком позивачем суду не надано. При цьому також суд враховує, що ОСОБА_1 не є учасником розглядом дійсного цивільного провадження та до участі у розгляді не залучався як учасник справи.
За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь ОСОБА_4 , у зв`язку із чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 164, 166, 180-182, 191 СК України, суд, -
Позовні вимоги органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у дохід держави судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок.
У задоволенні в частині вимог про стягнення аліментів - відмовити.
Повне судове рішення складено 27 червня 2022 року.
Роз"яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом 30-ти днів. Учасники, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ).
Суддя: А.В.Воробйов