ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8214/22 Справа № 242/3359/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Хацько Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №242/3359/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2021 року (суддя Хацько Н.О., повний текст судового рішення складено 23 грудня 2021 року),

в с т а н о в и в :

В серпні 2015 року ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 червня 2008 року ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0472/08/19-ZNv, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 85470,00 доларів США. Позичальник зобов`язався оплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 13,5% річних та повернути кредитні кошти частинами не пізніше 20 числа щомісячно до 05 червня 2018 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 472/08/19-ZNv/S-2, відповідно до якого поручитель зобов`язався у разі невиконання або порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором погасити заборгованість за кредитним договором. Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 27 липня 2015 року становила 65074,03 доларів США та 200988,95 грн, яка складалася з наступних сум: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 10643,82 доларів США; поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 44045,74 доларів США; прострочена сума заборгованості за нарахованими процентами 9851,24 грн; поточна сума заборгованості за нарахованими процентами 533,22 грн; сума пені - 195988,95 грн; штраф 5000,00 грн, яку позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 14 вересня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року замінено стягувача у справі, а саме ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14 вересня 2015 року скасовано.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2021 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованість за кредитним договором №0472/08/19-ZNv від 06 червня 2008 року в розмірі станом на 27 липня 2015 року 65074,03 доларів США, яка складається з наступних сум: 10643,82 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 44045,75доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 9851,24 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 533,22 доларів США поточна сума заборгованості за нарахованими процентами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодилось ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та оскаржило його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить змінити рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог, стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованість за кредитним договором №0472/08/19-ZNv від 06 червня 2008 року станом на 27 липня 2015 року в розмірі 65074,03 доларів США та 200988,95 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим в частині відмови в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3 через недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Посилаючись на висновок експерта №1341-1342 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції необґрунтовано вважав встановленим, що ОСОБА_3 не підписувався договір поруки. Вважає висновок експерта нечітким, його обґрунтування та відповіді є розпливчатими, внаслідок чого хід думок експерта є незрозумілим, а отже сам висновок неясним. Висновок заснований на дослідженні недостатньої кількості об`єктів та без їх надання в розпорядженні експерта, він не містить вичерпних відповідей на всі питання, а отже він є неповним та необґрунтованим. Внаслідок таких дефектів висновок експерта є недостовірним, неналежним, недопустимим доказом, а отже є недоведеною та обставина справи, що поручитель ОСОБА_3 не підписувала договір поруки. Враховуючи, що позивальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів на підставі кредитного договору, відповідач має право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення пені в розмірі 195988,95 грн та штрафу в розмірі 5000,00 грн, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені та штрафу незаконним та необґрунтованим через порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» Бовгиря О.П., який діє на підставі довіреності та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні в режимі відеоконференції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. При цьому пояснив, що клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи в суді першої інстанції не заявляв.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та про доставку SMS-повідомлення.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_4 та в частині відмови в стягненні пені та штрафу, тому апеляційний суд переглядає судове рішення саме в цих частинах.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 06 червня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0472/08/19-ZNv, у відповідності до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 82470,00 доларів США строком до 05 червня 2018 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка в сумі 13,5 процентів річних. Згідно з п. 2.3 Договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання кредиту в сумі не менше 688,00 доларів США. За п. 2.7 Договору проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами (а.с. 3-5 том 1).

Відповідно до меморіального ордеру №177440 від 06 червня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 82470,00 доларів США (а.с. 11 том 1).

Згідно із договором поруки №0472/08/19-ZNv/S-2 від 06 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та АКБ «Форум», поручитель зобов`язується перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0472/08/19-ZNv від 06 червня 2008 року. Поручитель зобов`язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором погасити заборгованість за кредитним договором, а саме: суми кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф/пеню)та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Згідно п. 3.1 Договору поруки у випадку невиконання зобов`язань по кредитному договору та цьому договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 12 том 1).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №0472/08/19-ZNv від 06 червня 2008 року вбачається, що станом на 27 липня 2015 року сума заборгованості за кредитним договором становить 65074,03 долари США та 200988,95 грн, та складається з наступних сум: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 10643,82 долари США; поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 44045,74 долари США; прострочена сума заборгованості за нарахованими процентами - 9851,24 грн; поточна сума заборгованості за нарахованими процентами - 533,22 грн; сума пені - 195988,95 грн; штраф - 5000,00 грн (а.с. 13-14 том 1).

28 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/6. За цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває прав вимоги Банку до позичальників, заставодавців, іпотекодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 , Додатку № 1.1, Додатку № 1.2 та Акті № 1 приймання-передачі документації до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно Додатку № 1, Додатку № 1.1, Додатку № 1.2 та Акту № 1 приймання-передачі документації до цього Договору (а.с. 57-60 том 1).

У відповідності до копій додатків до вказаного Договору, право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Інвестохіллс Веста» (а.с. 94-96 том 1).

Договором про відступлення прав за договорами іпотеки (Іпотечними договорами) від 26 березня 2019 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ « Фінансова компанія «Веста», первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за кредитними договорами, укладеними з фізичними особами, згідно додатку №1 до Договору №0002/19/5 про відступлення прав вимоги від 26 березня 2019 року, разом з усіма додатками до них та додатковими договорами (а.с. 61-62 том 1).

Згідно з Витягу з офіційного запису про реєстрацію шлюбу відділу запису актів цивільного стану Швейцарської Конфедерації, 12 січня 2012 року після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 166 том 1).

Згідно із висновком експерта № 1341-1342 від 11 червня 2021 року, складеним експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса», підпис у графі « ОСОБА_3 » у Договорі поруки № 0472/08/19ZNv/S-2 від 06 червня 2008 року від імені ОСОБА_3 виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою. Підпис у графі ОСОБА_3 » на згоді подружжя в Кредитному договорі №0472/08/19ZNv від 06 червня 2008 року від імені ОСОБА_3 виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою (а.с. 222-225 том 2).

Задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 65074,03 доларів США, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в цій частині. Відмовляючи в задоволені позову в частині вимог до ОСОБА_4 суд першої інстанції посилався на висновок експерта № 1341-1342 від 11 червня 2021 року, в якому вказано, що підписи в договорі поруки №0472/08/19ZNv/S-2 від 06 червня 2008 року від імені ОСОБА_3 виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою. Відмовляючи в задоволенні позов в частині стягнення пені та штрафів суд виходив з того, що порушення умов кредитного договору відбулося 20 квітня 2014 року, тобто в період, коли Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було заборонено накладення штрафних санкцій за несплату кредиту.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину.

Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Згідно із частиною 1 статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку експерта, складеного за наслідками проведення судово-почеркознавчої експертизи, підпис у графі « ОСОБА_3 » у Договорі поруки №0472/08/19ZNv/S-2 від 06 червня 2008 року від імені ОСОБА_3 виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Отже, підпис в договорі поруки, не може свідчити про укладення зазначеного правочину.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Разом з тим, позивач не подав до суду належних та допустимих доказів щодо відповідальності ОСОБА_4 як солідарного боржника за кредитним договором, не спростував висновків експертизи іншими належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд встановив відсутність волевиявлення ОСОБА_4 на укладення спірного договору поруки (погодження з його умовами).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя, оскільки висновком судової почеркознавчої експертизи встановлено факт підробки підпису ОСОБА_4 у договорі поруки, тому такий договір не породжує для неї жодних правових наслідків, а у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що остання поручилася перед кредитором за виконання позичальником кредитних зобов`язань, тому відсутні правові підстави для стягнення з неї солідарно заборгованості за кредитним договором у межах заявлених у цій справі вимог.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі №204/7816/14-ц, від 07 лютого 2022 року у справі №201/6339/15-ц, від 29 квітня 2022 року у справі №178/1105/16-ц.

Відповідно до частини 2 статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

У випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, особа не позбавлена можливості заявити вмотивоване клопотання про призначення повторної експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цим висновком та зазначивши вимоги до повторної експертизи.

Разом із тим, позивач не звертався до суду із заявою про проведення повторної експертизи, а лише висловлював свою незгоду з указаним висновком експерта.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежноcті висновку експерта законодавчим вимогам фактично зводяться до переоцінки доказів, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав належну оцінку.

Отже, аргументи апеляційної скарги про помилковість, незаконність та неповноту висновку експертизи є безпідставними.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення пені та штрафів, з урахуванням доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в Донецьку.

Відповідно до частини п`ятої статті 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2015 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких зазначено місто Донецькі.

На виконання частини шостої статті 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Національний банк України з метою забезпечення реалізації статті 2 цього Закону листом від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив всі банки про необхідність неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання.

З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня та штрафи за прострочення основного зобов`язання (кредиту) нараховані банком за період з 23 квітня 2014 року по 27 липня 2015 року (а.с 13-14 том 1).

Отже, враховуючи розрахунок заборгованості, за яким останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 25 березня 2014 року, банк мав зупинити її нарахування пені та штрафів з 14 квітня 2014 року на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для нарахування пені і штрафних санкцій та про відмову у задоволенні позову в цій частині.

За таких обставин, встановивши фактичні обставини, суд першої інстанції правильно визначив правову природу цивільних відносин між сторонами, та ухвалив рішення, що відповідає вимогам законодавства. Тому доводи апеляційної скарги щодо порушенням судом норм матеріального права є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності їх переоцінки, зокрема, надання переваги поданим стороною позивача доказам та відхилення аргументів відповідачів, які за доводами заявника є необґрунтованими.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Також, відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2022 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста