Провадження № 2/752/4696/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.02.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Потапенко Д.І,,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

позивач КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем, яка є власником квартири АДРЕСА_1 , укладено Договір №89 про надання послуг, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором.

В зв"язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку з оплати зазначених послуг, у останньої виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з травня 2018 року по лютий 2021 року у сумі 13 283,20 грн. Керуючись ст.625 ЦК України позивач додатково просить стягнути збитки від інфляції у сумі 1 587,99 грн. та три проценти річних у сумі 709,46 грн. за період з 01.11.2018 р. по 30.09.2021 р., а також витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 17.12.2021 року відкрито провадження у справі.

На підставі положень ст. 274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Надано строк відповідачу на подання відзиву на позовні вимоги.

24.01.22 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому остання зазначає, що документ наданий позивачем в якості доказу виникнення боргових зобов`язань, а саме - Договір № 89 від 01.05.2017 р. (виправлено чорнилом дату укладання Договору з «7» на «8»), є фіктивним, оскільки 01 травня, незважаючи на рік 2017 чи 2018 чи будь-який інший рік, так як календарну дату «01 травня» визначено як дату Державного свята, яке є офіційним вихідним днем, а тому відповідач укласти та підписати Договір на вказану дату не могла фізично.

Також зазначає, що до позову надано копії документів, що не є належним чином засвідчені, а тому не можуть бути визнані як належні докази. З поданого розрахунку суми боргу в додатку не вбачається які саме послуги були надані відповідачу, а також за якими тарифами було здійснено розрахунок, лише зазначено вартість 1 кв.м. у розмірі 7, 68 грн., який помножено на кількість кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 , що жодним чином не підтверджує факту надання послуг з боку позивача.

Відповідач також вказує, що дійсно є власницею квартири АДРЕСА_1 , проте згідно законодавства України право власності на об`єкт нерухомого майна виникає з моменту реєстрації. Право власності на кв. АДРЕСА_1 було зареєстровано лише 16.10.2020 року, а тому ставить під сумнів взагалі факт надання послуг Відповідачу за Договором № 89 від 01.05.2017 (8) року. Також, у позовній заяві ставиться вимога щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги з травня 2018 по лютий 2021, проте збитки від інфляції та 3 % річних має сплатити за період з 01.11.2018 по 30.09.2021.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено Договір №89 про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій від 01.05.2018 року, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Актом прийому-передачі, затвердженого директором КП «Спецжитлофонд», житловий будинок по АДРЕСА_1 передано на обслуговування Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс».

Розпорядженням Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації № 550 від 21.08.2019 р., житловому будинку на АДРЕСА_1 , присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2.2 Статуту підприємства, предметом його діяльності є надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На підставі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за договором, укладеним між сторонами, внаслідок чого, відповідно до поданого розрахунку у неї виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з травня 2018 року по лютий 2021 року у сумі 13 283,20 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, а отже вимоги позивача щодо стягнення збитків від інфляції у сумі 952,38 грн. та трьох процентів річних у сумі 472,96 грн. є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На можуть бути прийняті судом до уваги твердження відповідача, що її обов`язок по сплаті за надані житлово-комунальні послуги, як у власника квартири виник з моменту реєстрації права власності на кВ. АДРЕСА_1 , оскільки, в даному випадку, правовідносини сторін регулюються положеннями укладеного договору від 01.05.2018 р., згідно з яким відповідач зобов`язалась належним чином здійснювати оплати наданих послуг.

Також є хибними, на думку суду, твердження відповідача про неправомірність нарахування позивачем інфляційних збитків та 3% річних на суму заборгованості в період дії карантину, оскільки Закон України № 1657-ІХ від 15.07.2021 р., на положення якого посилається відповідач забороняє нараховувати та стягувати неустойку за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, однак нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат не є неустойкою в розумінні закону, а є відповідальністю за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на отримання правничої допомоги, які підтверджені належними та достатніми доказами.

Керуючись ст.ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273-279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (м.Київ, вулиця Дніпровська Набережна, 25б, ) з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13 283,20 грн., збитки від інфляції у розмірі 1 587,99 грн., три проценти річних у розмірі 709,46 грн, судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя