Пр. № 2/336/1427/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Вишняков Дмитро Олександрович) до Приватного акціонерного товариства «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 р. представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в процесі розгляду справи доповнив, та зазначив, що позивач працює на ПАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» на посаді начальника Запорізьких РЕМ.

07.10.2021 р. в.о.генерального директора головою правління відповідача було винесено наказ № 574-К про звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором, п.3 ст.40 КЗпП України.

Зокрема, в мотивувальній частині наказу зазначено, що під час перевірки ЗРЕМ було виявлено 12 порушень вимог нормативно-правових документів з охорони праці, пожежної безпеки, інструкцій з охорони праці, які відображені в протоколі Дня охорони праці від 09.09.2021 р.

Підставами винесення наказу зазначено: записка ОСОБА_2 від 20.09.2021 р. № 3493/010.01-08; протокол проведення Дня охорони праці від 09.09.2021 р.; пояснювальна записка ОСОБА_1 № 3464/010.01-08 від 17.09.2021; накази від 26.04.2021 № 136/010.02-02 та від 05.08.2021 р. № 274/010.02-02; згода Первинної профспілкової організації незалежної профспілки енергетиків України ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» № 4 від 06.10.2021 р.

Позивач вважає наказ протиправним, таким, що прийнятий з порушенням вимог міжнародно-правових актів, Конституції України, Кодексу законів про працю України та інших нормативно-правових актів з наступних підстав.

В порушення вимог ч.3 ст.40 КЗпП України, позивача було звільнено з займаної посади під час його перебування на лікарняному.

В наказі про звільнення ОСОБА_1 , зокрема, не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення працівником трудових обов`язків. В наказі поряд з іншими підставами звільнення зазначені накази про оголошення позивачу догани від 26.04.2021 р. та від 05.08.2021 р. Початок перебігу строку системності трудових проступків позивача починає свій відлік ще з 06.04.2021 р., тобто більше місяця тому, ніж дата наказу, тобто сплив термін притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У наказі не визначено, який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач, не зазначені конкретні обставини, за яких відбувся дисциплінарний проступок, а саме: систематичність такого проступку, зокрема, у чому саме знайшло відображення порушення трудової дисципліни позивачем через призму системності, які його систематичні дії чи бездіяльність стали приводом для звільнення, не зазначено дату/період часу та обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Оспорюваний наказ не містить конкретні посилання на пункти посадової інструкції позивача, якими прямо передбачені трудові обов`язки позивача щодо перелічених у наказі трудових проступків.

За позовом ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним та скасувати наказ в.о.генерального директора голови Правління ПрАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» № 574-К від 07.10.2021 р. про звільнення начальника Запорізьких РЕМ; визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора голови Правління ПрАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» № 59-К від 17.02.2022 р. про зміну дати звільнення начальника Запорізьких РЕМ; поновити його на посаді начальника Запорізьких РЕМ ПрАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.10.2021 р. по дату прийняття судом рішення про поновлення на роботі; стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 12.11.2021 р. відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи на 09.12.2021 р. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.12.2021 р. розгляд справи відкладено на 22.02.2022 р. через зайнятість судді в іншому провадженні.

22.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 04.03.2022 р. за клопотанням представника позивача для ознайомлення з доказами, наданими відповідачем.

04.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 30.03.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р.

30.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 28.04.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України.

28.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 20.05.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України.

20.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 20.06.2022 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.77-80).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, в процесі розгляду справи подав відзив на позов (а.с.64-65) та доповнення до відзиву на позов (а.с.86-88).

Суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

Вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши пояснення представника, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З письмових документів судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді начальника Запорізьких РЕМ Приватного акціонерного товариства «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія (а.с.31зв.).

Наказом № 574-К від 07.10.2021 р. в.о.генерального директора голови правління відповідача ОСОБА_1 було звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.25-27).

Як вбачається з медичного висновку № С798-ZХМ2-54СВ-3598 від 10.07.2021 р. (а.с.29), у період з 07.10.2021 р. по 08.10.2021 р. позивач перебував на лікарняному.

Формування медичних висновків в Україні регламентовано Порядком формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі офорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства здоров`я України 01.06.2021 р. № 1066, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.06.2021 р. за № 728/36350.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який датовано 14.12.2021 р. (а.с.91-92), управлінням наведено дані протоколу обробки запиту МОЗ на створення електронного лікарняного листа на підставі надісланого їм медичного висновку С798-ZХМ2-54СВ-3598 та зазначено, що лікарем медичного закладу з 07.10.2021 р. по 09.10.2021 р. здійснено 5 спроб відправки згаданого медичного висновку для формування електронного лікарняного листа, однак е-лікарняний не було сформовано за наявності формату помилки: «не знайдено страхувальника». Припустили, що при формуванні медичного висновку з 07.10.2021 р. по 09.10.2021 р. лікарем медичної установи помилково обрано непрацюючу особу, ПІБ якої збігається з ПІБ особи, котра є робітником підприємства відповідача. Після усунення помилки в особистих даних, 05.11.2021 р. лікарем здійснено наступну спробу передачі медичного висновку, котра була вдалою і призвела до генерації е-лікарняного.

П.9 розділу ІV Порядку формування медичних висновків в Україні встановлено, що у разі виявлення технічної неточності або недостовірної інформації у медичному висновку, зміни до такого медичного висновку вносяться не пізніше сьомого дня з дати його формування.

Враховуючи дані протоколу обробки Пенсійним фондом України запиту МОЗ на створення електронного лікарняного листа на підставі медичного висновку С798-ZХМ2-54СВ-3598, вбачаються порушення Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність.

Відповідач, після отримання запитуваної інформації про створення електронного лікарняного листа, виданого позивачу, наказом № 59-К від 17.02.2022 р. генерального директора голови правління відповідача на виконання припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 29.12.2021 р. № 399/4.1-1004/П-126, з урахуванням листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.12.2021 р. № 0400-010704-8/16461-, листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 16.02.2022 р. № 11-16/1134, електронного листка непрацездатності № 1447140-1 та постанови Верховоного Суду від 15.09.2020 р. по справі № 205/4196/18, внесено зміни до п.1 наказу ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» «Про звільнення начальника Запорізького РЕМ ОСОБА_1 » від 07.10.2021 р. № 574-К, а саме дату звільнення 07 жовтня 2021 р. змінено на 09 жовтня 2021 р. (а.с.105).

У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.09.2020 р у справі № 205/4196/18 провадження № 14-670цс19, наведені наступні висновки:

« 55. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 ст.40 КЗпП України), а також у період перебування працівника у відпустці (перше речення частини третьої ст.40 ЗКпП України).

56. Ця гарантія поширюється на випадки припинення трудового договору (договору контракту) з працівником за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, тобто з підстав, передбачених контрактом. Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні ч.3 ст.40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки».

Наказом № 59-к від 17.02.2021 р., яким змінено дату звільнення позивача, відповідач усунув порушення положень ч.3 ст.40 КЗпП України, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оспорюваних наказів з цих підстав.

При вирішенні інших доводів позивача суд виходив з наступного.

Ст.43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У силу ст.ст. 147-149 КЗпП України, роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику застосування судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Суд також звертає увагу, на те, що відповідно до положень ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2018 року у справі № 761/33305/15-ц, зроблено висновок, що «при звільненні за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення; чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків».

В наказі № 574-к від 07.10.2021 р. про звільнення ОСОБА_1 чітко зазначені порушення, які були виявлені 09.09.2021 р. під час проведення чергового Дня охорони праці в Запорізький РЕМ ПрАТ «ЦЕК» та які зафіксовані в протоколі від 09.09.2021 р., викладені пункти посадової інструкції начальника Запорізького РЕМ та пункти Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «ЦЕК», порушені ОСОБА_1 .

Оспорюваний наказ містить посилання на те, що позивач вже притягався до дисциплінарної відповідальності з оголошенням догани наказами від 26.04.2021 р. та від 05.08.2021 р., які в установленому порядку не визнані незаконними та є чинними, що підтверджує факт систематичного порушення працівником трудових обов`язків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки не встановлено порушень з боку відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи, суд залишає за позивачем. Враховуючи відсутність підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, судом не перевіряється їх співмірність та інші обставини, визначені ст.137 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» (м.Дніпро, вул.Дмитра Кедріна, 28, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк