Номер провадження: 22-ц/813/2600/22
Справа № 331/6394/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №331/6394/18 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року у складі судді Чернявської Л.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 23 листопада 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 24 травня 2010 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 24 травня 2010 року заборгованість станом 20 серпня 2018 року в загальній сумі 115141,89 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн. (т.1 а.с.3-6).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2018 року справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси (т.1 а.с.51-52).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.58).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2019 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (т.1 а.с.64).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 9 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.144).

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши, що у заяві, підписаній сторонами, не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24 травня 2010 року послався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки. Роздруківка з сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. До спірних правовідносин не підлягають застосування правила частини 1 статті 634 ЦК України. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24 травня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Правові підстави для стягнення з відповідача 72488,53 грн. заборгованості за відсотками, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 5459,14 грн. штрафу (процентна складова) відсутні, вимоги в цій частині безпідставні та необгрунтовані. У стягненні заборгованості за тілом кредиту слід виходити з того, що банк видав відповідачу кредитну картку з установленим кредитним лімітом зі строком дії до вересня 2014 року, докази видачі нової картки у матеріалах справи відсутні. Вимога про повернення кредиту в межах загальної позовної давності тривалістю у три роки підлягала пред`явленню до суду до 30 вересня 2017 року. З позовом до суду банк звернувся у листопаді 2018 року, тобто поза межами строку позовної давності. Банк вказує, що позичальник вносив останній платіж по кредиту в 2017 році, а тому вважає, що не пропустив строк позовної давності. Однак, всі списання мали примусовий характер, оскільки здійснювалися банком в односторонньому порядку. Право на судовий захист у позивача виникло з 30 вересня 2017 року, з останнього дня строку дії картки, оформленої на відповідача, банк, звернувшись до суду з позовом у листопаді 2018 року, без поважних причин пропустив строк позовної давності. До правовідносин слід застосувати строк позовної давності та в позові банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту відмовити в повному обсязі. Додатково відповідач звернув увагу суд на те, що отримана ним у вересні 2019 року банківська картка не має відношення до виниклих спірних правовідносин, оскільки видана на підставі нової анкети-заяви від 26 вересня 2019 року, по цій картці заборгованість відсутня (т.1 а.с.158-161).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.211-212).

Висновок суду мотивовано підтриманням позиції відповідача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.215-220).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про недоведеність вимог в частині процентів та штрафів та про сплив позовної давності в частині кредиту. До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини 1 статті 634 ЦК України. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. На підставі анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку. Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту. Укладений між сторонами договір не оспорений, не визнаний недійсним чи неукладеним, отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача, який користувався кредитними коштами, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів, сплатити проценти за користування ними. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами. Суд не перевірив належним чином розрахунок заборгованості та інші надані докази, а також доводи банку про те, що відповідач користувався грошовими коштами, частково виконував умови кредитного договору, частково сплачував заборгованість за договором, а отже визнавав свої зобов`язання за договором. Банк надав відповідачу кредит, відповідач кредит не повернув, тому суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів, тобто заборгованості за тілом кредиту. Суд всупереч статті 1054 ЦК України безпідставно звільнив відповідача від відповідальності щодо погашення заборгованості за тілом кредиту та плати за користування кредитними коштами. Відмовляючи у стягненні тіла кредиту та відсотків по кредиту, суд допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та поставив під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією. Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при надання кредитних коштів, враховуючи, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 заперечення щодо змісту та вимог апеляційної скарги обгрунтував фактичним підтриманням позиції, викладеної в суді першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог частково з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

24 травня 2010 року ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписав анкету-заяву, в якій зазначив про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті банку (т.1 а.с.11).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 24 травня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

На підставі Договору №б/н від 24 травня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку «Універсальна Gold», яка 18 вересня 2013 року переоформлена на елітну картку «Platinum» №5218 …. …. 8375.

Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк » ОСОБА_1 видано 18 вересня 2013 року платіжну картку №5218 .… …. 8375 строком дії 09/14, тобто вересень 2014 року включно (т.1 а.с.99).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на кредитну картку №5218 …. …. 8375, картковий рахунок за якою стартував 18 вересня 2013 року, встановлено 24 вересня 2013 року кредитний ліміт 0,00 грн., 22 жовтня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 19000,00 грн., 3 лютого 2014 року кредитний ліміт збільшено до 35000,00 грн., 21 листопада 2014 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (т.1 а.с.10, 98).

Виписка по картці/картковому рахунку ОСОБА_1 (картка № НОМЕР_2 …. …. 8375, Договір №SAMDN4270 від 3 лютого 2014 року про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки Platinum) відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжній картці №5218 …. …. 8375 в період строку її дії (т.1 а.с.100-106, 221).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 24 травня 2010 року заборгованість станом на 20 серпня 2018 року визначена рівною в загальній сумі 115141,89 грн., з них: 36694,22 грн. заборгованість за кредитом; 72488,53 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 5459,14 штраф (процентна складова) (а.с.7-9).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 24 травня 2010 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог в частині процентів та штрафів, за спливом строку позовної давності в частині кредиту.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та, відповідно, приймає частково доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до Договору №б/н від 24 травня 2010 року ОСОБА_1 отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі Договору №б/н від 24 травня 2010 року ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок, ним отримано кредитну картку «Універсальна Gold», яку 18 вересня 2013 року переоформлено на елітну картку «Platinum» №5218 …. …. 8375 строком дії 09/14, тобто вересень 2014 року включно.

Про факт отримання вказаних платіжних карток свідчить надана Банком довідка та виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувався карткою, зокрема, знімав кошти у банкоматі, користувався терміналом, сплачував за товари в торговій мережі тощо.

Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах безобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок. У постанові НБУ №705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використання електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо».

Отже, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1 ст.264 ЦК України).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 18 вересня 2013 року елітної картки «Platinum» №5218 …. …. 8375 встановлено 09/14, тобто 30 вересня 2014 року включно. Часткове погашення заборгованості за даною карткою здійснювалось після закінчення строку її дії, а саме 9 грудня 2014 року, 17 грудня 2015 року, 18 грудня 2015 року, 25 січня 2016 року, 25 березня 2016 року, 25 червня 2016 року, 25 вересня 2016 року, 25 січня 2017 року. Часткове погашення заборгованості свідчить про визнання ОСОБА_1 боргу по поверненню кредиту та нарахованих за користування кредитом процентів і має наслідком переривання перебігу позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, який почався зі спливом останнього дня строку дії картки, а саме з 30 вересня 2014 року. З позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 23 листопада 2018 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки зважаючи на переривання перебігу позовної давності вчиненням дій, що свідчать про визнання боргу.

Доводи ОСОБА_1 щодо пропуску строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по кредиту безпідставні, переривання позовної давності мало місце, посилання на те, що списання мали примусовий характер і здійснювалися банком в односторонньому порядку, не заслуговують на увагу.

Договір №б/н від 29 травня 2010 року є договором приєднання. При укладенні Договору сторони керувалися статтею 634 ЦК України, частиною 1 якої визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті.

Анкетою-заявою ОСОБА_1 від 24 травня 2010 року підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався умовами Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до умов Договору є короткостроковим кредитом, що надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору передбачена умовами Договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору.

Умовами Договору передбачено, що у разі відсутності коштів на рахунках, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу; згідно Договору мінімальний обов`язковий платіж це розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії картки; мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта.

ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором, тим самим у порушення умов кредитного договору, статей 509, 526, 1054 ЦК України та всупереч визначеного статтею 629 ЦК України принципу обов`язковості договору для виконання сторонами зобов`язання за Договором №б/н від 24 травня 2010 року не виконав. Виникнення простроченої заборгованості відбулося в силу несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.

В матеріалах справи наявні редакція Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору. Укладення договору відповідачем у відповідності до положень статті 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку є доведеним. Наступні редакції Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач зобов`язався самостійно знайомитися та до яких приєднався, знаходяться на офіційному сайті ПриватБанку у вільному доступі.

Користуючись протягом тривалого часу кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення боргу, відповідач у розумінні положень частини 2 статті 642 ЦК України фактично погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, які діяли як на момент укладення договору, так і після внесення до них змін шляхом прийняття нових редакцій Умов та правил, а також Тарифів.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими.

Прострочене тіло кредиту це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі.

Прострочені відсотки це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі.

Згідно статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідач зобов`язався на підставі умов Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до умов Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суму грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно умов Договору списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу; списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_1 не довів належне виконання умов кредитного договору, зокрема, щодо повернення в повному обсязі суми отриманих кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Вимоги про стягнення кредиту та процентів за користування кредитом, штрафів заявлені станом на 20 серпня 2018 року в загальній сумі 115141,89 грн.

Строк дії виданої ОСОБА_1 18 вересня 2013 року картки «Platinum» №5218 …. …. 8375 встановлено 09/14, тобто 30 вересня 2014 року включно. Дані про інші видані по Договору №б/н від 24 травня 2010 року картки після 30 вересня 2014 року відсутні.

У даній справі йдеться про Анкету-заяву ОСОБА_1 від 25 травня 2010 року та, відповідно, Договір №б/н від 24 травня 2010 року з відкриттям карткового рахунку, отриманням кредитної картки «Універсальна Gold», яку 18 вересня 2013 року переоформлено на елітну картку «Platinum» №5218 …. …. 8375 строком дії 09/14.

Додані до апеляційної скарги Договір №SAMDN4270 від 3 грудня 2014 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Platinum» №5218 …. …. 8375, виписка про картці/картрахунку № НОМЕР_2 …. …. 8375 не є новими доказами, оскільки про такі АТ КБ «ПриватБанк» зазначав в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, пояснюючи оформлення ОСОБА_1 18 вересня 2013 року картки «Platinum» (отримання такої картки визнається ОСОБА_1 ), крім того виписка була наявна в матеріалах справи (т.1 а.с.87-94, 100-106).

Інші Анкети-заяви ОСОБА_1 та укладені на підставі таких інші договори та отримані картки правового значення для даної справи не мають, тому такі як докази не приймаються і не аналізуються.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором н/б від 24 травня 2010 року станом на дату закінчення строку дії останньої платіжної картки №5218 …. …. 8375, а саме станом на 30 вересня 2014 року, заборгованість за кредитом становила 35000,00 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2122,94 грн.), заборгованість за процентами за користування кредитними коштами становила 3109,26 грн.

Отже, з ОСОБА_1 підлягає заборгованість станом на 30 вересня 2014 року включно за кредитом в сумі 35000,00 грн., за процентами за користування кредитом в сумі 3109,26 грн., нарахування процентів поза межами закінчення строку дії останньої платіжної картки не ґрунтується на умовах Договору.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1905,24 грн. штраф (процентна складова).

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1762,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн. підлягають покладенню на відповідача в загальній сумі 4643,50 грн.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 23 червня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 369, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () за Договором №б/н від 24 травня 2010 року заборгованість станом на 30 вересня 2014 року за тілом кредиту в сумі 35000 грн. 00 коп., за процентами за користування кредитними коштами в сумі 3109 грн. 26 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) в сумі 1905 грн. 24 коп., а всього заборгованість в загальній сумі 40514 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () витрати на сплату судового збору в загальній сумі 4643 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 липня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова