Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1765/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.

за участю представників:

позивача адвоката Коваленко К.В.

відповідачів за

довіреністю ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він був службовою особою і працював на посаді начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області.

На початку червня 2013р. слідчі прокуратури Черкаської області та працівники УСБУ створили умови для одержання ОСОБА_4 , як службовою особою, неправомірної вигоди, щоб потім викрити його в цьому. Провокація підкупу не вдалася, а тому працівники УСБУ, разом зі слідчими прокуратури Черкаської області здійснили фальсифікацію доказів його вини.

Так, в період часу з 16.06.2013р. по 17.07.2013р. працівниками УСБУ в Черкаській області відносно ОСОБА_4 незаконно проведені негласні слідчі (розшукові) дії (далі НСРД), у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: мереж мобільного зв`язку оператора «МТС» по номеру мобільного телефону, який йому належить та здійснення аудіоконтролю за ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що НСРД відносно нього було розпочато та проводилося незаконно, оскільки ці слідчі (розшукові) дії проводилися до початку досудового розслідування, що суперечить ч. 3 ст. 214 КПК України, а також без дозволу суду на проведення цих слідчих (розшукових) дій, що супереч положенням ст. 246 КПК України.

Незаконність проведення НСРД відносно ОСОБА_4 , як зазначено у позові, підтверджується:

- ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.06.2019р. по справі № 711/8004/13-к, якою суд визнав недопустимими докази у кримінальному провадженні №0000067 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368 КК України, ч. 1 ст. 364 КК України;

- вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.04.2021р., в якому суд зазначив про незаконність проведення НСРД відносно ОСОБА_4 .

Таким чином, позивач вважає, що впродовж одного місяця, працівники УСБУ в Черкаській області незаконно прослуховували та здійснювали записи всіх його телефонних розмов, слідкували за ним. Це вважає істотним порушення прав та свобод позивача як людини, так і громадянина України, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема ст.ст.31, 32 Конституції України.

16.07.2013р. слідчим Прокуратури Черкаської області Хоміком М.О. до ЄРДР внесені відомості за №0000067, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

17.07.2013р. старший прокурор відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних правопорушеннях прокуратури Черкаської області Сидоров Т.Ю. виніс постанову про надання слідчому в ОВС відділу прокуратури Черкаської області Хоміку М.В. дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

На виконання вищезазначеної постанови прокурора від 17.07.2013р. було проведено НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, для чого 18.07.2013р. працівники УСБУ, разом зі слідчими прокуратури Черкаської області створили обставини та умови, за яких ОСОБА_4 мав отримати гроші від ОСОБА_5 , як неправомірну вигоду. Провокація підкупу не вдалася ОСОБА_4 грошові кошти не отримав.

18.07.2013р., в порядку ст. 208 КПК України, у адміністративній будівлі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, працівники УСБУ, разом зі слідчим прокуратури Черкаської області Хоміком М.В. здійснили незаконне затримання ОСОБА_4 .

Позивач звертає увагу суду, що у вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2021р., суд перевіряючи твердження обвинуваченого та сторони захисту про провокацію злочину, дійшов наступного висновку: «…версія сторони обвинувачення не є єдиною, а доводи сторони захисту про провокацію злочину не є повністю неймовірними, тому суд враховує те, що згідно із ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

18.07.2013р. о/у спецпідрозділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Клочко О.В., проведено обшук у службовому приміщенні (робочому кабінеті) начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області Захарченка А.В. за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено особову справу ОСОБА_4 , ноутбук та відеореєстратор.

18.07.2013р. ст. о/у ВБКОЗ УСБУ в Черкаській області Олійник О.В., на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Клочко О.В., проведено обшук по місцю фактичного проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 . В ході цього обшуку нічого не вилучено.

18.07.2013р. о/у спецпідрозділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Клочко О.В., проведено обшук у автомобілі «Акура MDX» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . В ході цього обшуку вилучено грошові кошти у розмірі 8300 грн. та 272 долари США, паспорт громадянина України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія.

19.07.2013р. слідчий в особливо важливих справах відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Черкаської області Хомік М.В. у рамках кримінального провадження №0000067 від 16.07.2013р. вручив ОСОБА_4 повідомлення про підозру про те, що він підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

З 18.07.2013р. по 19.07.2013р. ОСОБА_4 перебував в ізоляторі тимчасового тримання.

19.07.2013р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №711/6294/13-к відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю. Строк дії запобіжного заходу закінчився 19.09.2013р.

19.07.2013р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №711/6925/13-к ОСОБА_4 відсторонено від посади начальника Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області строком на два місяці.

01.08.2013р. ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження №0000067 від 16.07.2013р. повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

05.09.2013р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №711/7657/13-к за клопотанням слідчого в ОВС відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Черкаської області Хоміка М.В., погодженого прокурором Грушовенко Є.Г., у рамках кримінального провадження № 0000067 від 16.07.2013р. накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 на праві власності, а саме: - 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 ; машиномісце № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_4 , а також арешт накладено на грошові кошти у сумі 8300 грн. і 272 долари США, які були вилучені під час проведення обшуку, що мало місце 18.07.2013р. у автомобілі, який належить ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що зазначений вище арешт майна був скасований вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2021р., який набрав законної сили 05.05.2021 року.

Також у позові зазначено, що 16.09.2013р. у кримінальному провадженні №0000067 від 13.07.2013р. прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Черкаської області Грушовенко Є.Г. затверджено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України.

17.09.2013р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000067 за обвинуваченням ОСОБА_4 був поданий до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

04.10.2013р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/8004/13-к ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, серед інших обов`язків на ОСОБА_4 . Строк дії запобіжного заходу закінчився 05.05.2021р.

01.04.2021р. вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/8004/13-к суд ухвалив визнати ОСОБА_4 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст.368 КК України, та виправдати його за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок набрав законної сили 05.05.2021р.

Таким чином, як зазначено у позові, перебування позивача під слідством та судом у кримінальному проваджені № 0000067 становить 94 місяці 19 днів (16.06.2013р. 05.05.2021р.).

Також, 28.03.2013р. ст. слідчим СВ Черкаського РВ Насікан Т.В. до Єдиного реєстру судових розслідувань внесені відомості № 0000519 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 364 КК України.

20.01.2014р. слідчий СУ УМВС України в Черкаській області Іллюшенко І.С. у рамках кримінального провадження № 0000519 від 28.03.2013р. вручив ОСОБА_4 повідомлення про підозру про те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

20.02.2014р. слідчий СУ УМВС України в Черкаській області Іллюшенко І.С. у рамках кримінального провадження № 0000519 від 28.03.2013 р. склав обвинувальний акт, який 27.02.2014р. був затверджений прокурором Черкаської міжрайонної екологічної прокуратури Чустрак Д.В. та в подальшому 05.03.2014р. вручений ОСОБА_4 .

Вказаний обвинувальний акт був направлений до Придніпровського районного суду м.Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.06.2014р. обвинувальний акт з додатками до нього по кримінальному провадженню №0000519 від 28.03.2013р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України повернуто прокурору Черкаської міжрайонної екологічної прокуратури.

22.07.2014р. слідчий СУ УМВС України в Черкаській області Безверха Ю.П. у рамках кримінального провадження №0000519 від 28.03.2013р. вдруге вручила ОСОБА_4 повідомлення про підозру про те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

У липні 2014р. слідчим СУ УМВС України в Черкаській області у рамках кримінального провадження №0000519 від 28.03.2013р. вдруге складено обвинувальний акт, який був затверджений прокурором Черкаської міжрайонної екологічної прокуратури та подано до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.09.2014р. кримінальне провадження №0000519 від 28.03.2013р. по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України і кримінальне провадження №0000067 від 16.07.2013р. по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України об`єднано в одне провадження.

Вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.04.2021р. у справі №711/8004/13-к суд ухвалив визнати ОСОБА_4 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.1 ст.364 КК України та виправдати його у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину (кримінального правопорушення). Виправдувальний вирок набрав законної сили 05.05.2021р.

Таким чином, позивач вказує, що перебування позивача під слідством та судом у кримінальному проваджені №0000519 становить 87 місяці 13 днів (20.01.2014р. 05.05.2021р.).

Позивач вказує, що майже вісім років він перебував під кримінальним переслідуванням, яке було визнано незаконним, а тому у зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів йому було завдано моральної та матеріальної шкоди.

Так, неправомірними діями Черкаської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Черкаській області, які полягали в незаконному проведенні НСРД, незаконному затриманні, незаконному проведенні обшуків, вилученні майна та накладенні арешту на майно позивача, протиправному застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та особистого зобов`язання, незаконному пред`явленні підозри та обвинувачення, тривалому судовому розгляді, спрямованому на встановлення істини у кримінальному провадженні, - позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в наступному: внаслідок порушення конституційного права на таємницю телефонних розмов, таємницю листування та недоторканість особистого та сімейного життя, які були спричинені через незаконне проведення НСРД відносно позивача, та в подальшому ці дані були висвітлені під час досудового та судового розслідування, як докази у рамках кримінального провадження № 0000067 позивач пережив душевні хвилювання, приниження честі та гідності. Внаслідок незаконного кримінального переслідування у кримінальному провадженні №0000067, позивач зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, тривалий час залишався у стані невизначеності щодо своєї долі та протягом зазначеного строку він не мав можливості вести звичайний спосіб життя, що призвело до глобальних змін його життєвого укладу.

Через незаконне затримання, безпідставне повідомлення про підозру та пред`явлення обвинувачення у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, безпідставного відсторонення від посади та обрання запобіжного заходу, позивач пережив душевні хвилювання, потрясіння, приниження честі та гідності, зазнав істотних змін у своєму житті та життєвому ритмі, на тривалий час був обмежений в конституційному праві на вільне пересування, позбавлений можливості належного лікування.

На початку 2013р. позивач дізнався, що захворів на тяжку хворобу, для отримання належного лікування за день до його затримання повинен був їхати за кордон. Однак, через затримання, в порядку ст. 208 КПК України, та через обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, він не мав змоги отримувати належного лікування. Неодноразові звернення до органу досудового розслідування про надання дозволу на залишення місця свого проживання, з метою проходження обстеження, здачі аналізів, лікування - закінчувалися відмовами з різних надуманих підстав. В подальшому це призвело до того, що хвороба розвивалася і на подальше лікування було витрачено більше часу, зусиль та фінансування.

Незаконні дії правоохоронних органів призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків. Затримання позивача, відбувалося у нього на роботі, на очах у його колег та працівників, він тривалий час знаходився у наручниках. Всі тільки і говорили, про те, що позивач був затриманий при отриманні хабаря і про те, яка він не порядна людина. Таке незаконне затримання, проведення обшуку у службовому кабінеті і в автомобілі позивача, безпідставне звинувачення у вчиненні тяжкого корупційного злочину та відсторонення його від посади - принизило честь та гідність позивача та підірвало його ділову репутацію.

Затримання ОСОБА_4 набуло небаченого розголосу у місті Черкаси, де жив та працював останній. Всі місцеві газети писали про затримання позивача (станом на липень 2013р.начальника Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області), на сайті прокуратури Черкаської області опублікована стаття, в якій також писали, що позивача було затримано при спробі отримати хабаря.

У зв`язку з даним розголосом, друзі та колишні колеги по роботі почали вважати ОСОБА_4 не порядною людиною, більшість людей не бажали та й станом на сьогодні не бажають спілкуватися через дане клеймо. Через пережитий сором та приниження, у зв`язку з незаконним звинуваченням, ОСОБА_4 вимушений був звільнитися з посади начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, вказані обставини, зокрема підтверджуються наказом № 80 «ТО» від 22.07.2013р. про звільнення з посади начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області ОСОБА_4 .

На даний час, позивачу потрібно дуже багато зусиль для організації свого життя та поновлення свого чесного імені, адже багато людей і досі згадують про його затримання та звинувачення, а є люди, які і досі вважають його не порядною людиною та засуджують його. Звинувачення у тяжкому корупційному злочині і злочині вчиненому, як службовою особою, перешкоджає позивачу влаштуватися на керівну посаду у державних та приватних структурах, адже навіть не зважаючи на наявність виправдувального вироку, ніхто не хоче наймати на роботу людину, яку звинувачували у вчиненні корупційного злочину.

Крім того, у січні 2014р. позивачу було пред`явлене ще одне безпідставне звинувачення у рамках кримінального провадження № 0000519 у вчиненні тяжкого злочину.

Два обвинувачення у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень змінили життєвий ритм ОСОБА_4 та його зв`язки з оточуючими, позивач тривалий час залишався у стані невизначеності щодо своєї подальшої долі, що призвело до тривалої нервової напруги. Тривалий час позивач вимушений був доводити свою невинуватість не лише в суді, але і перед знайомими, близькими, рідними, колегами та підлеглими.

Це все негативно вплинуло на позивача, на його психоемоційний стан, майже вісім років свого життя, позивач перебував у постійні психологічній напрузі та мав страх за подальшу свою долю, що призвело до погіршення, а в деяких випадках і позбавило можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршилися відносини з оточуючими людьми та з родиною. У зв`язку з цим, позивач зазнав душевних хвилювань, постійно відчуває емоційний дискомфорт, погіршився сон, з`явилася роздратованість.

Позивач вказує, що він перебував під слідством і судом безпідставно, діями органу досудового розслідування і прокуратури йому нанесена значна моральна шкода, яка продовжує існувати і на сьогоднішній день.

Враховуючи термін перебування позивача під слідством та судом у рамках кримінального провадження №0000067, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, враховуючи, що позивач був незаконно затриманий, перебував в ІТТ, перебував під цілодобовим домашнім арештом, був обмежений у праві пересування, йому було заборонено працювати (відсторонення від посади), у його автомобілі, за місцем проживання та в службовому кабінеті проводилися обшуки, здійснювалося вилучення майна, яке належить позивачу та накладався арешт на майно позивача.

Виходячи з обставин даної конкретної справи, істотних змін у звичайному способі життя, позивач вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, завданий незаконними діями органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000067, має бути більшим, ніж встановлений державою гарантований мінімальний розмір, що передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

А тому, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, позивач вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000067 становить 1845350грн., тобто в розмірі кратному трьом мінімальним розмірами заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Також, розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000519 становить 568 316грн. 67коп., тобто в розмірі одної мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Позивач вважає, що він незаконно притягувався до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000067 від 16.07.2013р. та у кримінальному провадженні №0000519 від 28.03.2013р.

Під час проведення судового провадження у Придніпровському районному суді м.Черкаси по кримінальному провадженню №0000067 від 16.07.2013р. та кримінальному провадженню №0000519 від 28.03.2013р., позивач користувався послугами захисника адвоката Ципіна Д.Л.

Для здійснення захисту у Придніпровському районному суді м.Черкаси по справі №711/8004/13-к за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000067 від 16.07.2013р. та за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000519 від 28.03.2013р. ОСОБА_4 звернувся до Адвокатського бюро «Ципін і партнери».

10.01.2018р. між ОСОБА_4 та Адвокатським бюро «Ципін і партнери» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №20180110/1.

Згідно з пунктом 2 Додатку № 2 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №20180110/1 від 10.01.2013р. сторони погодили, що за здійснення захисту у Придніпровському районному суді м. Черкаси по справі №711/8004/13-к позивач здійснює оплату у розмірі 150000 грн., які позивач зобов`язується оплатити впродовж одного року після прийняття судом остаточного рішення по справі №711/8004/13-к.

28.01.2022р. позивач на підставі умов вищезазначеного договору та на підставі виставленого рахунку-фактури №14245 від 20.01.2022р. сплатив на рахунок АБ «Ципін і партнери», визначений умовами договору гонорар у розмірі 150000 грн., що підтверджується квитанцією №ПН2998001 від 28.01.2022р.

Таким чином, у зв`язку з незаконним притягненням позивача до кримінальної відповідальності у рамках кримінального провадження № 0000067 від 16.07.2013р. та у кримінальному провадженні №0000519 від 28.03.2013р. позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі 150000 грн.

Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на свою користь: 2413666,67грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 150000грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача 28403,80грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 10.05.2022р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.07.2022р. закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем ГУ НП в Черкаській області подано відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні. Вважає, що позивачем не доведено факт завдання йому шкоди та її розмір. Що стосується матеріальної шкоди, то судові витрати, які були понесені у кримінальному провадженні, не можуть стягуватися як збитки. Крім того, вважає, що витрати на правничу допомогу по цивільній справі не є співмірними із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачем Черкаською обласною прокуратурою подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що відсутні правові підстави для звернення позивача до суду із позовом відповідно до ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надані докази в обгрунтування заявлених позовних вимог. Вважає, що позивачем невірно обгрунтовано вимоги щодо нарахування розміру моральної шкоди за окремими кримінальними провадженнями, оскільки вони були об`єднані в одне провадження і щодо позивача постановлено лише один вирок. Заперечує проти стягнення матеріальної шкоди, як судових витрат, які були понесені позивачем під час здійснення досудового розслідування та судового розгляду. Крім того, не є доведеними вимоги щодо стягнення судових витрат по даній цивільній справі.

Відповідачем Державною казначейською службою подано відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що позовні вимоги пред`явлені до органів державної влади, а не до Держави Україна в особі її органів, що суперечить нормам законодавства. Крім того, зазначено, що позивачем не надано доказів щодо завдання йому моральної шкоди; вказаний ним розмір є завищеним; судові витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є матеріальною шкодою (збитками), а тому питання щодо їх розподілу повинне вирішуватися за нормами КПК України; вимоги про стягнення витрат, понесених на правничу допомогу адвоката по цивільній справі є необгрунтованими і слід залишити за позивачем.

Позивачем відповідь на відзив не було подано.

В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, враховуючи доводи, що викладені у позовній заяві. Крім того, зазначила, що судові витрати підлягають вирішенню згодом, відповідно до ч.8 с т. 141 ЦПК України.

В судовому засіданні представники відповідачів просили відмовити у задоволенні позовних вимог, враховуючи доводи, які викладені у їхніх відзивах.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_4 був службовою особою і відповідно до наказу №20 «ТО» від 03.06.2011р. працював на посаді начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області.

В період часу з 16.06.2013р. по 17.07.2013р. працівниками УСБУ в Черкаській області відносно ОСОБА_4 проведені негласні слідчі (розшукові) дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: мереж мобільного зв`язку оператора «МТС» по номеру мобільного телефону, який йому належить та здійснення аудіоконтролю за ОСОБА_4 .

Незаконність проведення НСРД відносно ОСОБА_4 підтверджується:

- ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.06.2019р. по справі №711/8004/13-к, якою суд визнав недопустимими докази (протоколи з додатками від 28.08.2013р.) у кримінальному провадженні №0000067 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368 КК України, ч. 1 ст. 364 КК України;

- вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2021р. (справа №711/8004/13-к), в якому суд зазначив про незаконність проведення НСРД відносно ОСОБА_4

16.07.2013р. слідчим Прокуратури Черкаської області Хоміком М.О. до ЄРДР внесені відомості за №0000067, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

17.07.2013р. старший прокурор відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних правопорушеннях прокуратури Черкаської області Сидоров Т.Ю. виніс постанову про надання слідчому в ОВС відділу прокуратури Черкаської області Хоміку М.В. дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

На виконання вищезазначеної постанови прокурора від 17.07.2013р. було проведено НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, для чого 18.07.2013р. працівники УСБУ, разом зі слідчими прокуратури Черкаської області створили обставини та умови, за яких ОСОБА_4 мав отримати гроші від ОСОБА_5 , як неправомірну вигоду.

18.07.2013р., в порядку ст. 208 КПК України, у адміністративній будівлі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, працівники УСБУ, разом зі слідчим прокуратури Черкаської області Хоміком М.В. здійснили затримання ОСОБА_4 .

Відповідно до вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2021р., суд, перевіряючи твердження обвинуваченого та сторони захисту про провокацію злочину, зазначив: «…версія сторони обвинувачення не є єдиною, а доводи сторони захисту про провокацію злочину не є повністю неймовірними, тому суд враховує те, що згідно із ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

18.07.2013р. о/у спецпідрозділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Клочко О.В., проведено обшук у службовому приміщенні (робочому кабінеті) начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області Захарченка А.В. за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено особову справу ОСОБА_4 , ноутбук та відеореєстратор.

18.07.2013р. ст. о/у ВБКОЗ УСБУ в Черкаській області Олійник О.В., на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Клочко О.В., проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 . В ході цього обшуку нічого не вилучено.

18.07.2013р. о/у спецпідрозділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Клочко О.В., проведено обшук у автомобілі «Акура MDX» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . У ході цього обшуку вилучено грошові кошти у розмірі 8300 грн. та 272 долари США, паспорт громадянина України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія.

19.07.2013р. слідчий в особливо важливих справах відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Черкаської області Хомік М.В. у рамках кримінального провадження №0000067 від 16.07.2013р. вручив ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

З 18.07.2013р. (дата затримання) по 19.07.2013р. (дата застосування запобіжного заходудомашній арешт) ОСОБА_4 перебував в ізоляторі тимчасового тримання.

19.07.2013р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №711/6294/13-к відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю. Строк дії запобіжного заходу закінчився 19.09.2013р.

19.07.2013р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №711/6925/13-к ОСОБА_4 відсторонено від посади начальника Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області строком на два місяці.

01.08.2013р. ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження №0000067 від 16.07.2013р. повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

05.09.2013р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №711/7657/13-к за клопотанням слідчого в ОВС відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Черкаської області Хоміка М.В., яке погоджене прокурором Грушовенко Є.Г., у рамках кримінального провадження № 0000067 від 16.07.2013р. накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 на праві власності, а саме: - 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 ; машиномісце № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_4 , а також арешт накладено на грошові кошти у сумі 8300 грн. і 272 долари США, які були вилучені під час проведення обшуку, що мало місце 18.07.2013р. у автомобілі, який належить ОСОБА_4 .

Зазначений вище арешт майна був скасований вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2021р., який набрав законної сили 05.05.2021 року.

16.09.2013р. у кримінальному провадженні №0000067 від 13.07.2013р. прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Черкаської області Грушовенко Є.Г. затверджено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України.

17.09.2013р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000067 за обвинуваченням ОСОБА_4 був поданий до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

04.10.2013р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/8004/13-к ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і визначені процесуальні обов`язки. Строк дії запобіжного заходу закінчився 05.05.2021р.

Крім того, 28.03.2013р. ст. слідчим СВ Черкаського РВ Насікан Т.В. до ЄРДР внесені відомості №0000519 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

20.01.2014р. слідчий СУ УМВС України в Черкаській області Іллюшенко І.С. у рамках кримінального провадження № 0000519 від 28.03.2013р. вручив ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

20.02.2014р. слідчий СУ УМВС України в Черкаській області Іллюшенко І.С. у рамках кримінального провадження № 0000519 від 28.03.2013р. склав обвинувальний акт, який 27.02.2014р. був затверджений прокурором Черкаської міжрайонної екологічної прокуратури Чустрак Д.В. та в подальшому 05.03.2014р. вручений ОСОБА_4 .

Вказаний обвинувальний акт був направлений до Придніпровського районного суду м.Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.06.2014р. обвинувальний акт з додатками до нього по кримінальному провадженню №0000519 від 28.03.2013р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 повернуто прокурору Черкаської міжрайонної екологічної прокуратури.

22.07.2014р. слідчий СУ УМВС України в Черкаській області Безверха Ю.П. у рамках кримінального провадження №0000519 від 28.03.2013р. вдруге вручила ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

У липні 2014р. слідчим СУ УМВС України в Черкаській області у рамках кримінального провадження №0000519 від 28.03.2013р. вдруге складено обвинувальний акт, який був затверджений прокурором Черкаської міжрайонної екологічної прокуратури та поданий до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.09.2014р. кримінальне провадження №0000519 від 28.03.2013р. по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України і кримінальне провадження №0000067 від 16.07.2013р. по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України об`єднано в одне провадження.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2021р. у справі №711/8004/13-к суд ухвалив визнати ОСОБА_4 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч.1 ст.364 КК України та ч.4 ст. 368 КК України та виправдати його у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину (кримінального правопорушення). Виправдувальний вирок набрав законної сили 05.05.2021р.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що під час проведення судового провадження у Придніпровському районному суді м.Черкаси по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , останній користувався послугами захисника адвоката Ципіна Д.Л.

Для здійснення захисту у суді по справі №711/8004/13-к ОСОБА_4 звернувся до Адвокатського бюро «Ципін і партнери».

10.01.2018р. між ОСОБА_4 та Адвокатським бюро «Ципін і партнери» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №20180110/1.

Згідно із пунктом 2 Додатку № 2 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №20180110/1 від 10.01.2013р. сторони погодили, що за здійснення захисту у Придніпровському районному суді м. Черкаси по справі №711/8004/13-к позивач здійснює оплату у розмірі 150000 грн., які він зобов`язується оплатити впродовж одного року після прийняття судом остаточного рішення по справі №711/8004/13-к.

28.01.2022р. позивач на підставі умов вищезазначеного договору, звіту про надані послуги від 20.01.2022р., акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та на підставі рахунку-фактури №14245 від 20.01.2022р. сплатив на рахунок АБ «Ципін і партнери» визначений умовами договору гонорар у розмірі 150000 грн., що підтверджується квитанцією №ПН2998001 від 28.01.2022р.

При дослідженні вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.04.2021р. у справі №711/8004/13-к, встановлено, що питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із наданням ОСОБА_4 правничої допомоги у кримінальному провадженні, не вирішувалося.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. С пособи захисту визначені у ст.16 ЦК України.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту.

Вирішуючи питання про стягнення з держави відповідної компенсації, суд має керуватися вимогами Конвенції, інших актів національного законодавства задля ефективного захисту конвенційного права встановити, зокрема, за порушення якого виду конвенційних обов`язків позивач вимагає від держави компенсацію, і чи обґрунтованим відповідно до цього порушення є її розмір.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.01.2021р. у справі №227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 22.03.2021р. у справі №203/1067/19 (провадження № 62-23293св19), від 25.03.2021р. у справі №227/3052/19 (провадження № 61-22337св19).

На думку суду, в даному випадку спір виник з правовідносин про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та Закону України від 01.12.1994р. «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (Закон №266/94-ВР).

Відповідно до частин першої та другої статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону №266/94-ВР.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно - розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода (ст. 3 цього Закону).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 4 згаданого Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.3 ст. 13 згаданого Закону).

Правові висновки щодо вказаного питання викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018р. у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), постанові Верховного Суду від 02.12.2015р. у справі № 6-2203цс15. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018р. у справі №686/23731/15-ц зауважила, що законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У постанові Верховного Суду від 21.08.2019р. у справі № 523/13432/16-ц, зазначено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

Крім того, при вирішенні спору судом враховувалися висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 14.09.2022р. у справі №759/7630/20.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом («STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12.07.2007р.).

ЄСПЛ у справі «THOMA v. LUXEMBOURG», № 38432/97 від 29.03.2001р. використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «THOMA v. LUXEMBOURG», «CALOCv. FRANCE» та «NIEDBALAv. POLAND» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) визначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15.04.2015р. №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів, в т.ч. здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є ГУ НП в Черкаській області, Черкаська обласна прокуратура (дії та рішення посадових осіб яких призвели до порушення прав позивача) та Державна казначейська служба України (відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. При цьому, у таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2018р. у справі №910/23967/16).

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9)захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014р. (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Таким чином, за результатами розгляду справи, зокрема і дослідженими доказами, які у розумінні ст.ст. 76-82 ЦПК України, є належними та допустимими, - судом встановлено, що під час кримінального провадження відносно ОСОБА_4 йому була надана правнича допомога захисником адвокатом, відповідно до умов договору та звіту щодо наданих послуг, акту здачі-прийняття робіт, а тому позовні вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України на його користь витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 150000грн. підлягають до задоволення.

При цьому, на думку суду, безпідставними є доводи представників відповідачів про те, що вирішення питання про судові витрати, тобто витрати, пов`язані із наданням правової допомоги за кримінальним провадженням підлягають розгляду за нормами КПК України, враховуючи норми ст. 3 згаданого вище Закону.

Що стосується відшкодування позивачу моральної шкоди, то позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Так, вирішуючи даний спір, суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, які є належними, допустимими та переконливими.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_4 незаконно та безпідставно перебував під слідством та судом тривалий час, що складає 93 місяці та 20 днів (з 17.07.2013р. (дата постанови прокурора та початок НСРД)) по 05.05.2021р. (дата набрання виправдувальним вироком від 01.04.2021р. законної сили). На думку суду помилковими є твердження позивача та його представника про те, що період тривав з 16.06.2013р. по 05.05.2021р. (94 місяці 19 днів), оскільки не було встановлено, що у період з 16.06.2013р. по 16.07.2013р. органи Національної поліції та органи прокуратури, їхні посадові особи були причетні до проведення НСРД, враховуючи дані, які викладені в ухвалі Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2019р. Крім того, позивачем не були пред`явлені позовні вимоги до органів СБУ і клопотання про залучення їх до участі у розгляді справи в якості співвідповідача також не було заявлене. Навпаки, під час розгляду справи представником позивача було зазначено про те, що відповідачі по справі стороною позивача визначені вірно.

Встановивши, що у період незаконного та безпідставного перебування під слідством та судом факт завдання позивачу моральної шкоди презюмується, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на спричинення позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного затримання, незаконного застосування відносно нього заходів забезпечення кримінального провадження, відсторонення від посади, проведення НСРД, незаконного повідомлення про підозру та на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 2563666грн. 67коп.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у спричиненні моральних втрат і страждань внаслідок обмеження його конституційних прав внаслідок незаконного перебуванням під слідством та судом, порушення нормальних життєвих зв`язків у зв`язку з необхідністю брати участь в слідчих діях та судових засіданнях в якості обвинуваченого, звертатись для отримання правової допомоги для реалізації права на захист, також перебування під слідством та судом за обвинуваченням у злочині негативно вплинуло на його репутацію, ускладнились відносини між знайомими, колегами по роботі та родичами, відношення оточуючих до нього як до злочинця принижувало його людську гідність. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує тривалість страждань позивача, глибину фізичних та душевних страждань, його емоційний стан, спричинених позивачу притягненням до кримінальної відповідальності, істотності змін у його житті та можливості їх відновлення, а також виходячи з співмірності заявлених вимог тим стражданням, яких він зазнав у період 2013 2021р.р., виходячи з вимог розумності і справедливості. Крім того, судом враховуються обставини про те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведення в ході кримінального провадження обшуку та інших процесуальних і слідчих дій, протягом певного часу, - обмежували права позивача та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, не є доведеними обставини щодо погіршення стану здоров`я позивача у зв`язку із його незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, враховуючи надані ним медичні документи.

При цьому, мінімальний розмір заробітної плати, який береться в основу розрахунку моральної шкоди, визначається станом на момент ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 жовтня 2022 року мінімальний розмір заробітної плати встановлено на рівні 6700,00 грн., і саме з урахуванням цієї суми повинен розраховуватися розмір заподіяної позивачу моральної шкоди.

Отже, в межах даної справи, права позивача були порушені діями працівників органів Національної поліції - ГУ НП в Черкаській області, які здійснювали досудове розслідування кримінального провадження та органів прокуратури Черкаської обласної прокуратури, які здійснювали нагляд та процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням, проводили слідчі дії та приймали відповідні рішення, а тому можуть бути відновлені шляхом компенсації моральної шкоди і, враховуючи норми законодавства розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню позивачу становить 626420грн. 60коп. (93 місяці х 6700грн. = 623100грн. 00коп.; 15 календарних днів дорівнює 11 робочим дням липня 2013р. (11 робочих днів х 6700грн. = 3204грн. 00коп.; 5 календарних днів дорівнює 3 робочим дням травня 2021р. (3 робочі дні х 6700грн. = 1116грн. 60коп.). На думку суду, такий розмір є виваженим, розумним та справедливим; він визначений за критеріями, що мають істотне значення та належать до характеру порушень, обставин справи з урахуванням критерію справедливості відшкодування. Що стосується розміру морального відшкодування 2563666грн. 67коп., як просить позивач, то такий розмір є завищеним. Крім того, на думку суду, безпідставними є доводи сторони позивача про необхідність визначення розміру моральної шкоди окремо за кожним із двох кримінальних проваджень, оскільки ці кримінальні провадженні були порушені в один період часу і об`єднані в одне провадження, за результатами розгляду якого судом першої інстанції було постановлено 01.04.2021р. виправдувальний вирок.

Також суд вважає, що помилковими є твердження сторони відповідачів про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, з огляду на норми ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Крім того, доводи відповідачів про відсутність будь-яких доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведення в ході кримінального провадження обшуку та інших процесуальних і слідчих дій, прийняття відповідних рішень протягом тривалого часу, обмежували права позивача та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 626420грн. 60коп. та 150000грн.00коп. витрат, понесених ним на правничу допомогу адвоката у кримінальному провадженні. В іншій частині слід відмовити.

Слід зазначити, що відповідно до позовної заяви та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, що складений адвокатом 23.04.2022р., позивач очікує понести у цій справі витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 28403грн. 80коп. При цьому, під час розгляду справи представником позивача зазначено, що відповідні докази будуть надані до суду у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Крім того, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3757грн. 47коп. (позовні вимоги пред`явлені на суму 2563666грн. 67коп., а тому позивач повинен був би сплатити при подачі позову судовий збір 12405грн. 00коп.; задоволені позовні вимоги частково на суму 776420грн. 60коп., тобто на 30,29%) слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживає: АДРЕСА_6 , код НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 150000грн. 00коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживає: АДРЕСА_6 , код НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 626420грн. 60коп.

В решті частині відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3757грн. 47коп. компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька