Справа №295/8079/22
06.12.2022 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,
секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником помешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрований також відповідач, який фактично не проживає за місцем реєстрації із 2021 року, обов`язків по утриманню житла не здійснює, приїхати в Україну і знятись особисто з реєстрації в добровільному порядку не має змоги, в будинку відсутні речі відповідача. У свою чергу факт реєстрації відповідача у вказаному вище будинку створює позивачу суттєві перешкоди, зокрема, щодо розпорядження майном. З огляду на викладене у позовній заяві, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 19 вересня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24.01.1983 року належить 12/100 ід. частин житлового будинку АДРЕСА_2 . Дана обставина, зокрема, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2019 та довідкою про наявність (відсутність) зареєстрованого майна від 14.08.2018 року №4482.
Крім позивача, у вказаній квартирі також зареєстрований ОСОБА_2 , однак не проживає в помешканні з 2021 року, що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області та довідкою ПП «Управляюча компанія «Житлове експлуатаційне підприємство №1» від 15.08.2022 року.
Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у помешканні за адресою: АДРЕСА_1 та його фактичне не проживання в ньому без поважних причин з 2021 року, на підставі чого суд дійшов висновку, що реєстрацією місця проживання відповідача у будинку, який належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника, через що вимоги останньої підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову, від сплати якого відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя