Справа №333/4315/20
Пр. №2/333/76/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), мотивуючи свої вимоги тим, що за період з 01.12.2014 р. по 30.06.2020 р. загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих відповідачам на адресу надання послуг АДРЕСА_1 складає 28896,45 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 13.05.2020 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з?явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надіслала до суду заяву в якій просила розглянути позовну заяву за її відсутності, проти заочного рішення по справі не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 р. надав суду відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Відповідач вказав не неправомірність дій Концерну «МТМ» щодо нарахування вартості наданих послуг з централізованого ГВП.

Також, відповідачем ОСОБА_1 була надана заява про застосування строків позовної давності.

16 серпня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення з приводу своєї позиції про нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води, а також застосування строків позовної давності.

11 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення стосовно нарахування за послугу з ГВП, та просив суд врахувати їх при винесенні рішення та відмовити в задоволенні вимог позивача.

14 грудня 2021 року відповідач надав суду пояснення по справі зі своїм розрахунком заборгованості, що виникла.

13 січня 2022 року позивач надав суду свої письмові пояснення з приводу наданого відповідачем розрахунку заборгованості, а також строків позовної давності.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог

За змістом ч. 1ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1,5ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено:

З матеріалів справи вбачається, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.).

Факт надання відповідачу послуг підтверджується відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі за вищевказаною адресою.

Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач ОСОБА_1 за період з 01.12.2014 року по 30.06.2020 року мав заборгованість в сумі 28 896,45 гривень, з яких 24 003,54 гривень - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 4 892,91 гривень заборгованість за послуги з централізованого ГВП.

З наданого розрахунку вбачається, що відповідачу нарахована заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання в сумі 4 892,91 гривень .

При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що в зв`язку з вчасно не повіреним лічильником гвп, споживач був переведений на норму споживання гвп: 0,14 л/добу на 1 особу з 01.02.2019 року.

Відповідачем у позовний період останній раз були надані покази по лічильнику 1 у червні 2016 р. 102, по лічильнику 2 88. Відповідно до наданих паспортів повірки лічильників Відповідачем періодична повірка лічильників була проведена 21.09.2012 р., в подальшому повірка лічильників була проведена лише 12.01.2021 р., з чого вбачається, що Відповідачем було пропущено строк проведення періодичної повірки.

Відповідач у відзиві, заперечуючи наявну заборгованість за послуги з гарячого водопостачання , посилається на норми законодавства, згідно з якими відповідальним за своєчасну повірку лічильників є саме організація, яка постачає відповідні житлово-комунальні послуги, а також на те, що після повірки лічильник визнано справним.

Проведення нарахувань за послугу з централізованого гарячого водопостачання виконується на підставі «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (надалі - Правила).

Згідно п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:

з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Споживач зобов`язаний щомісяця передавати Концерну «МТМ» показання квартирних приладів обліку по телефону, в електронному вигляді на сайт Концерну «МТМ» або на паперових носіях через скриньки.

Позивач надав розшифровку нарахувань за послуги з гарячого водопостачання за позовний період з грудня 2014 р. по червень 2020 р., а також розшифровку нарахувань за послуги з гарячого водопостачання за період з грудня 2014 р. по лютий 2021 р.(з врахуванням проведеної Відповідачем повірки лічильника 12.01.2021 р.).

З матеріалів справи вбачається, що впродовж 2018 року Концерном «МТМ» проводилась активна інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води.

Споживачам послуг Концерну «МТМ», починаючи з грудня 2018 року у рахунках на сплату комунальних послуг було розміщене попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. У разі ігнорування даного попередження квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку.

Такі рахунки із відповідними попередженнями направлялись і споживачу, містяться в матеріалах справи.

Після попередження у рахунках на сплату житлово-комунальних послуг щодо необхідності здійснення держперевірки квартирних (розподільних) приладів обліку та невиконання цих вимог позивачем, лічильник обліку гарячої води було знято з абонентського обліку з лютого 2019 р., а нарахування за гарячу воду стали здійснюватись відповідно до норм споживання.

На час виникнення спірних правовідносин правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність", який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII.

До моменту прийняття Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII, який набрав чинності 02 серпня 2017 року, частиною четвертою статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло- газо- і водопостачання.

З набранням чинності Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення і обслуговування засобів обліку.

Так, вказаним Законом було внесено зміни до статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду, що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 17 цього Закону періодична повірка засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 6 і 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювання техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту один раз на 4 роки.

З матеріалів справи вбачається, що на рахунках про сплату комунальних послуг розміщено попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. У разі ігнорування даного попередження квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку.

Згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., плата за послуги нараховуються згідно з показниками будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Питомі норми споживання питної води у м. Запоріжжі були затверджені рішенням від 01.12.2017 № 768 виконавчого комітету Запорізької міської ради та становлять 0,140 м3 на добу на 1 особу.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на пункти 9, 30, 32 Правил N 630, якими передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

На час виникнення спірних правовідносин у цій справі змінилось законодавство, а тому правовідносини врегульовані по-іншому, як вже було наведено вище.

Тобто, спірні правовідносини врегульовані статтею 6 ЗУ "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (набрав чинності 02.08.2017р.), відповідно до якого й була змінена редакція ч. 4 статті 17 ЗУ "Про метрологію та метрологічну діяльність", у зв`язку з чим обслуговування та заміна приладів обліку споживача, а також їх періодична повірка, щодо лічильників теплової енергії та води з 02.08.2017р. були покладені на споживача. Повірка інших лічильників, зокрема, електричної енергії та газу залишилась у зобов`язанні та відповідальності суб`єктів господарювання.

Таким чином, не реагуючи на чисельні попередження у рахунках на оплату гарячого водопостачання та централізованого опалення, відповідач фактично сам створив таку ситуацію, коли позивач мав нараховувати йому за надані послуги за гарячу воду за нормами споживання з лютого 2019 року.

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Згідно ч. 1ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Цивільні права особа здійснюються та виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст.13,14 ЦК України).

Статтею 13 Конституції Українизазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зістаттею 322 ЦК України-власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ст.ст.7,9), Житлового кодексу України (ст. 162, ст. 64), Закону України «Про теплопостачання» (ст.19), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженихпостановою КМУвід 08.10.1992р.№ 572 встановлений обов`язок для власника, сплачувати комунальні послуги.

Тобто, спірні правовідносини врегульовані статтею 6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (набрав чинності 02.08.2017р.), відповідно до якого й була змінена редакція ч. 4 статті 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», у зв`язку з чим обслуговування та заміна приладів обліку споживача, а також їх періодична повірка, щодо лічильників теплової енергії та води з 02.08.2017р. були покладені на споживача. Повірка інших лічильників, зокрема, електричної енергії та газу залишилась у зобов`язанні та відповідальності суб`єктів господарювання.

Щодо наданої відповідачем заяви про пропуск позивачем строку позовної давності , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

За ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Із розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, відомо, що протягом грудня 2014 року - жовтня 2016 року відповідач періодично вносив платежі за отримані житлово-комунальні послуги, а також з січня 2020 року по квітень 2020 року.

За таких обставин за вимогами про стягнення заборгованості за період з грудня 2014 по січень 2017 на загальну суму 5 23737 грн. позивач пропустив строк позовної давності, а отже визначений судом розмір заборгованості підлягає зменшенню на вказану суму і становить 23 659,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 610, 611, 612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, 10,12, 263-265, 284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 у Філії АТ «Укрексімбанк» у м.Києві МФО 322313, ) суму заборгованості за комунальні послуги у розмірі 23 659,08 гривень ( двадцять три тисячі шістсот п?ятдесят дев?ять гривень вісім копійок).

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (п/р № НОМЕР_4 , Установа банку ПАТ «Украгазбанк» МФО 320478 ) витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Комунарським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Ю.Р.Піх