Постанова

Іменем України

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 450/2148/20

провадження № 61-6951св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:товариство з обмеженою відповідальністю «ІНЛІВ», ОСОБА_3 , державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишин Назар-Павло Андрійович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Куйбіда-Кришкевич Христина Василівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Урумува Жанна Михайлівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року у складі судді

Кіпчарського М. О. та постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «ІНЛІВ» (далі - ТОВ «ІНЛІВ»), ОСОБА_3 , державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишин Н.-П. А., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Куйбіда-Кришкевич Х. В., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Урумува Ж. М., про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що він набув у власність квартиру АДРЕСА_1 , зокрема 02 березня 2014 року йому видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та здійснено державну реєстрацію вправа власності на зазначену квартиру, даному об`єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер 36.

Однак, в результаті протиправних (шахрайських) дій посадових осіб ТОВ «ІНЛІВ», з використанням підроблених документів, а можливо інших осіб, його було незаконно позбавлено права власності на дану квартиру.

Дізнавшись про це, 24 січня 2019 року він звернувся до Пустомитівського відділу поліції із заявою про вчинення злочину, у зв`язку з чим 25 січня

2019 року розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000119.

З метою заволодіння належною йому квартирою, невстановлені особи підробили протокол № 17 загальних зборів засновників ТОВ «ІНЛІВ» та Акт приймання-передачі від 03 вересня 2018 року, згідно яких він нібито передав до статутного капіталу товариства майновий внесок у вигляді належної йому квартири, а 06 грудня 2018 року провели державну реєстрацію права власності на дану квартиру за ТОВ «ІНЛІВ».

Факт підробки зазначених Протоколу та Акту встановлено під час досудового розслідування, зокрема, згідно висновків експертів № 6/746 та № 6/745 наявні на даних документах підписи від його імені, від імені нотаріуса

Нор Н. М. та засновника ОСОБА_4 виконані не даними особами, а відтиск гербової печатки нотаріуса ОСОБА_5 нанесений не печаткою даного нотаріуса.

З врахуванням зазначеного вважає, що Акт приймання-передачі квартири

№ 36 , а також Протокол №17 загальних зборів засновників ТОВ «ІНЛІВ», згідно яких відбувся перехід права власності на дану квартиру від ОСОБА_1 до ТОВ «ІНЛІВ», є нікчемними, які були спрямованими на незаконне заволодіння належним йому майном.

В подальшому директор ТОВ «ІНЛІВ» за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Куйбідою-Кришкевич Х. В., 06 грудня 2018 року продав спірну квартиру ОСОБА_3 , який 29 січня 2019 року продав її ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Урумовою Ж. М.

З огляду на вказане вище у сукупності просив витребувати у його власність від ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 з даної квартири.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року, позов задоволено повністю.

Витребувано у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, у власність ОСОБА_1 .

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .

Скасовано арешт квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 36), накладений ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2020 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спірна квартира вибула із власності позивача поза його волею, тому позовні вимоги про витребування від відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню, як і вимога про виселення відповідачки із спірної квартири, в яку остання вселилася у зв`язку з укладенням 29 січня 2019 року договору купівлі-продажу квартири, доказів щодо правомірного проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі суду не надано.

Також суди зазначили, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом до ОСОБА_3 , який відчужив їй спірну квартиру, про відшкодування збитків.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 30 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. Зупинено виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, розглянув справу за відсутності учасника справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій мали б досліджуватися обставини набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, перетину ним кордону у період з 01 січня 2018 року

по 01 січня 2021 року та видачі довіреності на різних осіб, знайомства

ОСОБА_3 із синами ОСОБА_1 , створення ТОВ «ІНЛІВ», передачі до цього товариства спірної квартири ОСОБА_1 або уповноваженими особами та реєстрації права власності на цю квартиру за товариством, а в подальшому відчуження цієї квартири ОСОБА_3 .

Разом з тим, більшість письмових доказів, поданих позивачем і на які посилалися суди попередніх інстанцій, є неналежними доказами.

Вважає, що судами попередніх інстанцій належним чином не перевірено, чи дійсно спірний об`єкт нерухомого майна вибув із володіння позивача проти його волі, зокрема, судами не враховано, що позивач не підписував позовної заяви, не допитувався у якості свідка, не надавав усних чи письмових пояснень, заяву про вчинення кримінального правопорушення також подавав не він, натомість усі юридично значимі дії вчинялися від імені позивача його сином чи представником.

Також зазначала, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення її про розгляд справи у суді першої інстанції, оскільки повістку про її виклик на 06 жовтня 2020 вона не отримувала, оскільки була за кордоном, повістки на 20 листопада 2020 року та на 11 січня 2021 року їй не надсилалися, а повістка на 10 лютого 2021 року була направлена на іншу адресу, за якою вона не проживала та не була зареєстрована.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник ОСОБА_6 - адвокат Дяків В. Б. просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, посилаючись на те, що вказані судові рішення ухвалені з дотримання норм матеріального та процесуального права і доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 02 березня 2014 року реєстраційною службою Пустомитівського РУЮ Львівської області, а також згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 березня 2014 року, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею

59,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36.

Згідно з Актом приймання-передачі до статутного капіталу від 03 вересня 2018 року ОСОБА_1 передав, а ТОВ «ІНЛІВ» в особі директора

Дзісь Є. М. , прийняло до статутного капіталу майновий внесок у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,4 кв. м. В Акті значиться про те, що справжність підписів ОСОБА_1 та Дзісь Є. М. засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н. М., зареєстровано в реєстрі за №8113, 8114, а також міститься підпис нотаріуса та відтиск печатки.

У Протоколі №17 Загальних зборів засновників ТОВ «ІНЛІВ» від 03 вересня 2018 року за участю засновника ОСОБА_4 (частка 100% статутного капіталу Товариства), зазначено, що на даних зборах прийнято рішення про вхід до складу учасників ТОВ «ІНЛІВ» ОСОБА_1 та передачу ним у власність Товариства майнового внеску у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Також зазначено, що справжність підпису ОСОБА_4 засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н. М., зареєстровано в реєстрі за №8110, наявний підпис нотаріуса та відтиск печатки.

06 грудня 2018 року Державний реєстратор Павлишин Н.-П. А. на підставі Акта приймання-передачі нерухомого майна та Протоколу № 17, зареєстрував квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,4 кв. м, на праві власності за ТОВ «ІНЛІВ».

Згідно із Протоколом № 19 Загальних зборів засновників ТОВ «ІНЛІВ»

від 06 грудня 2018 року за участю засновника ОСОБА_4 (частка 67,57% статутного капіталу Товариства) на зборах прийнято рішення про продаж належної Товариству квартири АДРЕСА_1 . Підпис ОСОБА_4 засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н. М., зареєстровано в реєстрі за № 8310.

Також 06 грудня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу квартири ТОВ «ІНЛІВ», від імені якого діяв Дзісь Є. М. , продало, а ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Куйбідою-Кришкевич Х. В., зареєстрований за № 330.

Цього ж дня квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 січня 2019 року, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбала спірну квартиру, договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Урюмовою Ж. М., зареєстрований в реєстрі за № 146.

Цього ж дня приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Урумова Ж. М. зареєструвала право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 .

Також судами установлено, що 24 січня 2019 року ОСОБА_9 звернувся до Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення правопорушення, у зв`язку з чим 25 січня 2019 року слідчий СВ Пустомитівського ВП вніс до ЄРДР відомості про реєстрацію кримінального провадження №0000119 за частиною четвертою статті 358 КК України з приводу того, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці невідомі особи, з використанням підроблених документів, переоформили право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно із висновком експерта № 6/745 від 25 листопада 2019 року, складеного за результатами проведення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000119, досліджені підписи від імені ОСОБА_1 , від імені приватного нотаріуса Нор Н. М. та від імені засновника товариства ОСОБА_4 , що містяться на акті приймання-передачі до статутного капіталу ТОВ «ІНЛІВ» від 03 вересня 2018 року та на протоколах №17 і № 19 загальних зборів засновників ТОВ «ІНЛІВ»

від 03 вересня 2018 року і 06 грудня 2018 року, виконані не ОСОБА_1 , не ОСОБА_5 , не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Відповідно до висновку експерта № 6/746 від 06 листопада 2019 року, складеного за результатами проведення технічної експертизи документів у кримінальному провадженні №0000119, досліджені відбитки гербової печатки приватного нотаріуса Львівського МНО Львівської області ОСОБА_5 на акті приймання-передачі до статутного капіталу ТОВ «ІНЛІВ» від 03 вересня 2018 року та на протоколах № 17 і № 19 загальних зборів засновників ТОВ «ІНЛІВ» від 03 вересня 2018 року та 06 грудня 2018 року, відповідно, нанесені не гербовою печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_5 .

З повідомлення приватного нотаріуса Львівського МНО Нор Н. М. №79/01-16 від 05 квітня 2019 року, вбачається, що протягом 2018 року нотаріальні дії за реєстровими номерами № 8110, № 8113, № 8114 нею не вчинялися, крім цього, у цей період від імені Дзісь Є. М. та ОСОБА_4 жодних нотаріальних дій не посвідчувалося, у тому числі вона не посвідчувала справжність їх підписів.

Постановою слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області від 25 червня 2020 року кримінальне провадження № 0000119 закрито на підставі абзацу 14 статті 284 КПК України - у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду у повній мірі не відповідає.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими (стаття 55 Конституції України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частини перша та друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи (частина перша статті 131 ЦПК України).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

У рішенні від 08 квітня 2010 року у справі «Гурепка проти України (№ 2)» (GUREPKA v. UKRAINE (№ 2), № 38789/04, § 23) Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2020 року відкрито провадження по справі, підготовче судове засідання призначено на 06 жовтня 2020 року.

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, наданими за запитом суду першої інстанції, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 12 лютого 2019 року (т. 1,

а. с. 110).

Ухвала про відкриття провадження по справі та позовна заява були надіслані судом першої інстанції відповідачці за вказаною адресою, проте повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 1,

а. с. 134, 135).

В подальшому, судові засідання відкладалися на 20 листопада 2020 року, на 11 січня 2021 року та на 10 лютого 2021 року.

Матеріали справи містять оголошення про виклик відповідача у судові засідання від 12 жовтня 2020 року №11382/20, від 24 листопада 2020 року

№ 13467/20 та від 12 січня 2021 року № 252/21.

Доказів направлення судових повісток відповідачці з викликом

на 20 листопада 2020 року та на 11 січня 2021 року матеріали справи не містять.

Судова повістка відповідачці з викликом на 10 лютого 2021 року була надіслана судом першої інстанції на адресу:

АДРЕСА_4 , тобто на адресу, відмінну від адреси її реєстрації, та повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 1,

а. с. 179, 180).

Отже, відомостей про обізнаність відповідача про відкладення справи

на 10 лютого 2021 року матеріали справи не містять.

При цьому повідомлення відповідача через офіційний веб-сайт судової влади України у цьому випадку не є належним повідомленням про розгляд справи, оскільки її зареєстроване місце проживання відоме (частина одинадцята статті 128 ЦПК України).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 521/4328/16-ц (провадження № 61-2133св22).

Таким чином, аналіз матеріалів справи свідчить, що суд першої інстанції розглянув справу у судовому засіданні, призначеному на 10 лютого

2021 року, за відсутності учасника справи - відповідача ОСОБА_2 , належним чином не повідомленої про місце, дату та час судового засідання.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зроблено правовий висновок про те, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У вказаній постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначено, що, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, а тому зробив неправильний висновок про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

В апеляційній скарзі на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року представник відповідача - адвокат Хом`як О. Г. посилався на те, що заочне рішення суду першої інстанції прийнято без належного повідомлення відповідачки про розгляд справи. Аналіз оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що апеляційний суд не надав відповіді на цей довід.

Таким чином, апеляційний суд не перевірив повною мірою доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення районним судом учасника справи про дату, час та місце розгляду справи.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, а тому зробив неправильний висновок про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги невжиття судом апеляційної інстанції всіх можливих заходів щодо перевірки обставин повідомлення позивача про дату та час призначення судового засідання у справі у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович