Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2022 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

при секретарі судового засідання Зіньковській Н.Д.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отримане речове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Теребовлянського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отримане речове майно, отриманого під час проходження служби, строки носіння якого не закінчилися, у розмірі 1854 грн. 02 коп.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.06.2016 №122, солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, який 08.06.2016 прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_3 с. Старичі для подальшого проходження військової служби, з 08.06.2016 року було зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та на всі види забезпечення і визнано таким, що перебуває у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_2.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 29.06.2016 року №138 солдата ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_2, було призначено на посаду водія гармати першого гаубичного артилерійського взводу одинадцятої гаубичної артилерійської батареї четвертого гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2.

Відповідно до картки №2833 обліку матеріальних засобів особистого користування від 08.06.2016 року солдату ОСОБА_1 Міністерством оборони України, в особі військової частини НОМЕР_1, видано речове майно, згідно визначених норм.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.08.2017 року №56, військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 , водія першої гармати першого гаубичного артилерійського взводу одинадцятої гаубичної артилерійської батареї четвертого гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1, зідповідно до підпункту «е» (у зв`язку із службовою невідповідністю) пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і зійськову службу», було звільнено з військової служби та визнано таким, що 19.08.2017 року справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до Теребовлянського районного військового комісаріату Тернопільської області для постановки на військовий облік. 19 серпня 2017 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення.

На момент виключення зі списків особового складу частини та зняття усіх видів забезпечення, згідно довідки - розрахунку №36 за солдатом ОСОБА_1 рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу Б - 1 пара, штани утеплені н/з - 1 комплект, куртка утеплена н/з - І комплект, костюм польовий бавовняний - 1 комплект, куртка ВВЗ - 1 комплект, штани ВВЗ - 1 комплект, ККУ - 1 пара, шкарпетки літні - 1 комплект, рукавички напіввовняні - 2 комплекти, шапка фреска - 2 комплекти, шапка зимова - 1 штука, всього на загальну суму 5073 (п`ять тисяч)грн. 22 коп.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.08.2017 року №56 визначено, утримати з грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 кошти за недонос військового майна у розмірі 5073(п`ять тисяч сімдесят три) грн. 22 коп. згідно довідки-розрахунку №36.

Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 2017р, з грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 отримано грошові кошти в сумі 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять грн.) 20 коп. в якості відшкодування майнової школи за речове майно, строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу.

Станом на даний час, сума заборгованості відповідача перед військовою частиною НОМЕР_1 за недонос речового майна, строки носіння якого не вийшли складає 1854 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 02 коп.

З метою досудового врегулювання спору 08 грудня 2021 року за №7854 військовою частиною НОМЕР_1 на адресу відповідача направлено лист з проханням в добровільному порядку погасити заборгованість. Однак, кошти від відповідача не надходили.

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 17.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації та оголошення на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено наступне.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.06.2016 №122, солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, який 08.06.2016 прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_3 с. Старичі для подальшого проходження військової служби, з 08.06.2016 року було зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та на всі види забезпечення і визнано таким, що перебуває у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_2.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 29.06.2016 року №138 солдата ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_2, було призначено на посаду водія гармати першого гаубичного артилерійського взводу одинадцятої гаубичної артилерійської батареї четвертого гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2.

Відповідно до картки №2833 обліку матеріальних засобів особистого користування від 08.06.2016 року солдату ОСОБА_1 Міністерством оборони України, в особі військової частини НОМЕР_1, видано речове майно, згідно визначених норм.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.08.2017 року №56, військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 , водія першої гармати першого гаубичного артилерійського взводу одинадцятої гаубичної артилерійської батареї четвертого гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1, зідповідно до підпункту «е» (у зв`язку із службовою невідповідністю) пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і зійськову службу», було звільнено з військової служби та визнано таким, що 19.08.2017 року справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до Теребовлянського районного військового комісаріату Тернопільської області для постановки на військовий облік. 19 серпня 2017 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення.

На момент виключення зі списків особового складу частини та зняття усіх видів забезпечення, згідно довідки - розрахунку №36 за солдатом ОСОБА_1 рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу Б - 1 пара, штани утеплені н/з - 1 комплект, куртка утеплена н/з - І комплект, костюм польовий бавовняний - 1 комплект, куртка ВВЗ - 1 комплект, штани ВВЗ - 1 комплект, ККУ - 1 пара, шкарпетки літні - 1 комплект, рукавички напіввовняні - 2 комплекти, шапка фреска - 2 комплекти, шапка зимова - 1 штука, всього на загальну суму 5073 (п`ять тисяч)грн. 22 коп.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.08.2017 року №56 визначено, утримати з грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 кошти за недонос військового майна у розмірі 5073(п`ять тисяч сімдесят три) грн. 22 коп. згідно довідки-розрахунку №36.

Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 2017р, з грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 отримано грошові кошти в сумі 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять грн.) 20 коп. в якості відшкодування майнової школи за речове майно, строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу.

Станом на даний час, сума заборгованості відповідача перед військовою частиною НОМЕР_1 за недонос речового майна, строки носіння якого не вийшли складає 1854 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 02 коп.

Згідно спільної директиви МО України та ГШ ЗС України від 26.04.2017 №Д-322/1/15дск, директиви командувача військ ОК «Захід» від 27.04.2017 №Д- 6 дек та розпорядження начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 від 31.05.2017 №501/4/1/755, військова частина польова пошта НОМЕР_2 з 01.07.2017 перейшла на умовне найменування «військова частина НОМЕР_1».

Згідно витягів з книги обліку грошових стягнень і нарахувань вбачається, що з ОСОБА_1 в рахунок погашення вартості утриманого військового майна, строки носіння якого не закінчилися, стягнуто 3219 грн. 20 коп. та заборгованість відповідача перед позивачем становить 1854 грн. 02 коп.

Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист з проханням слатити кошти за недонос речого майна у добровільному порядку, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 за вказаними реквізитами.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Положеннями ст. 9-1 цього ж Закону передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно.

Як встановлено в ході судового розгляду під час проходження служби відповідач у відповідності до вимог п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів.

Відповідно до вимог абз.7 п.4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 р. (зареєстровано в Мінюсті 26.05.2016 р. за № 768/28898) у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1, яка здійснювала речове забезпечення ОСОБА_1 під час проходження ним військової служби за контрактом ОСОБА_1 отримав належне йому речове майно, що підтверджується наявними у справі доказами. Однак був звільнений із служби у зв`язку із службовою невідповідністю.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач в судове засідання не з`явився та не представив будь-яких доказів на спростування доводів позивача.

Таким чином, оскільки під час проходження служби відповідачу були видані предмети речового майна, при звільненні зі служби у зв`язку із службовою невідповідністю, повна вартість майна в добровільному порядку не сплачена, суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 вартість отриманого ним речового майна в сумі 1854 грн. 02 коп., з врахуванням зносу та часткового погашення боргу.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2270 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 82, 259, 263, 265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отримане речове майно задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Військової частини НОМЕР_1 кошти за отримане речове майно у розмірі 1854 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Військової частини НОМЕР_1 2270 грн. сплаченого судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.В. Малярчук