Справа № 755/2287/22
Провадження № 2-о/755/102/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, із заявою, в якій просить суд: встановити факт, що ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , що виданий Дніпровським РУГУ МВС України в м. Києві 16.07.1998 року, є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.11.2021 заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявами щодо призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого пенсіонера із числа військовослужбовців та про призначення пенсії в разі втрати годувальника. Останній було відмовлено у призначенні одноразової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку із наявністю розбіжностей в свідоцтві про одруження та копії паспорта покійного чоловіка ОСОБА_3 , у даті реєстрації шлюбу та у написанні прізвища, зокрема, у заявниці прізвище « ОСОБА_1 », у свідоцтві про смерть померлого чоловіка зазначено « ОСОБА_1 ». Зазначені розбіжності у написанні прізвищ виникли через некоректний переклад прізвищ під впливом їх вимови на російській мові та допущених помилок під час оформлення документів. Внаслідок чого, заявниця позбавлена можливості одноразову грошову допомогу як член сім`ї померлого пенсіонера із числа військовослужбовців та права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.02.2022 відкрито провадження у цій справі, розгляд якої визначено проводити у порядку окремого провадження, та призначено судове засідання.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від представника заявника надійшла заява, у якій просить розглянути справу у їх відсутність.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи та підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , виданим Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 16.07.1998, заявницею у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Тимково, Кодимського району, Одеської області (а.с.4).

Зі штампу, що міститься у паспорті завниці вбачається, що 05.11.1959 року був зареєстрований шлюб з громадянином ОСОБА_2 у ЗАГС Ленінського району м. Львів.

Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 05.11.1959, про що Ленінським райбюро ЗАГС м. Львова , було складено актовий запис за № 1927. Після реєстрації одруження дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 7).

У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилось двоє дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 9,10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8).

15.11.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами щодо призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого пенсіонера із числа військовослужбовців та про призначення пенсії в разі втрати годувальника, якій було відмовлено листом ГУ Пенсійного фонду України у м. Києві у призначенні такої допомоги у зв`язку із виявленими розбіжностями у прізвищах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Як роз`яснено в п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Встановлення факту, що має юридичне значення, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком ОСОБА_1 , необхідний для отримання заявницею одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого пенсіонера із числа військовослужбовців та призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Як вбачається із поданих заявницею доказів до заяви, вказані обставини виникли через невірну транслітерацію прізвищ з російської мови на українську.

Так, за положеннями п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Однак, за вимог ч. 3 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як роз`яснено у п. 1 та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Приписами п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства » ) .

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року ), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

За встановлених обставин, які беззаперечно свідчать про встановлення шлюбних відносин, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізуючи вищевикладені доводи, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 265, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, м. Київ вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Тимково, Кодимського району, Одеської області, громадянка України є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Кашин, Калінінської області, Російської Федерації, громадянина України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: