РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/995/21

Провадження № 22-ц/4815/802/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.02.2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення річних відсотків та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ТОВ «Кредитні ініціативи», у якій з урахуванням уточнень просить стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість розраховану на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 30.11.2016 року за період з 09.07.2018 року до 24.12.2020 року у сумі 37 382,92 грн, з яких 9 527,29 грн заборгованість по сплаті 3 % річних та 27 855,63 грн заборгованість по сплаті інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 6 про надання останньому кредиту у сумі 37 410,00 доларів США.

17.12.2012 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 6 від 24.10.2006 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 30.11.2016 року у справі № 565/14/16-ц на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» з ОСОБА_1 стягнута заборгованість за кредитним договором № 6 від 24.10.2006 року в сумі 501 538,00 грн.

У зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 30.11.2016 року, за період з 09.07.2018 року до 24.12.2020 року виникла заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, розрахована на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме 9 527,29 грн заборгованість по сплаті 3 % річних та 27 855,63 грн заборгованість по сплаті інфляційних втрат.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.02.2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що товариством надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Дострокове присудження до виконання основного зобов`язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішення суду і не виключає стягнення процентів, пені і збитків та інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Обставини встановлені рішенням суду під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором не спростовують факту несвоєчасного виконання зобов`язань за договором та відсутності підстави для визнання договору іпотеки припиненим. Таким чином в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 30.11.2016 року, яка за період з 30.11.2016 року по 03.06.2021 року становить 119757,67 грн., та складається з: сума заборгованості за ставкою 3% на кредину заборгованість 26 807,31 грн; сума заборгованості за інфляційними витратами 92950,36 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, 24.10.2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та позивачем ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит № 6. За умовами п. 2.1 вказаного договору, банк надає ОСОБА_1 кредит у сумі 37 410 доларів США.

Видача кредиту 01.11.2006 року у сумі 37 410 доларів США відповідачу підтверджується копією заяви на видачу готівки № 1 від 01.11.2006 року. З аналізу копії графіку погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору № 6 від 24.10.2006 року випливає, що відповідач зобов`язався щомісяця сплачувати 157 доларів США та в останній місяць строку кредитування сплатити 201 долар США.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір відступлення прав вимоги, згідно з яким ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору відступлення, в тому числі і за договором про іпотечний кредит № 6 від 24.10.2006 року.

У подальшому, 30.11.2016 року рішенням Апеляційного суду Рівненської області у справі № 565/14/16-ц з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнута заборгованість у сумі 501 538,03 грн, з яких 433 684, 40 грн заборгованості за кредитом та 67 853,63 грн. заборгованості за відсотками.

Уточнюючи позовні вимоги, представник просив стягнути 9527,29 грн. заборгованість по сплаті 3% річних за період з 09.07.2018 року по 24.12.2020 рік та 27855,63 грн. заборгованість по сплаті інфляційних втрат за період з 09.07.2018 року по 24.12.2020 рік.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

З дослідженого судом наданого позивачем розрахунку заборгованості за ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат в період з 30.11.2016 року по 03.06.2021 року вбачається, що заборгованість становить 119757, 67 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість -26807,31грн.; інфляційні витрати - 92950,36 грн. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії ) договору, як з певними моментам ( фактами ), які свідчать про порушення прав особи. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Загальний строк позовної давності для даних правовідносин становить три роки. Так, позивач звернувся до суду 09 липня 2021 р., відповідно заборгованість згідно вимог закону має бути нарахована за період з 09 липня 2018 р. по 09 липня 2021 р. включно.

Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991р. №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін)це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, тому вказана норма ЦК може бути застосована лише до порушення грошового зобов`язання у національній валюті гривні.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні. З матеріалів справи вбачається, що кредит видавався у доларах США. Відтак, вимога в частині стягнення інфляційних витрат до задоволення не підлягає. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов`язання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а відтак, суд відмовляє у стягненні з відповідача інфляційних нарахувань на суму боргу.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право на стягнення з відповідачів трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором. Право нарахування 3% річних у позивача виникло 31.11.2016 року ( день набуття рішення суду законної сили), а до суду позивач звернувся лише 09.07.2021 року. Разом з тим, з оглянутого розрахунку 3 % річних за простроченою заборгованістю по кредитному договору № 6 від 24.10.2006 року наданого позивачем, вбачається, що розрахунок 3 % річних проведено позивачем за період з 30.11.2016 р. по 01.06.2021 р. на загальну суму 26807,31 грн., виходячи з визначеного за рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року боргу в розмірі 501538,03 грн. з подальшим погашеннями. Отже, у даному випадку, слід стягнути з відповідача 3 % річних від суми заборгованості за 3 роки, що передували пред`явленню позову до суду, за період з 09.07.2018 р. по 09.07.2021 р., що відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 9698,10 грн.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та стягнення трьох відсотків річних, що з урахуванням строку позовної давності та уточнення позовних вимог становить 9527,29 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1447 грн. 12 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 25.5%

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2022 року скасувати.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення річних відсотків та інфляційних втрат, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитн ініціативи" заборгованість в сумі 9698 грн. 10 коп. та судові витрати в сумі 1447 грн. 12 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків