Провадження №4-с/521/60/22
У Х В А Л А

26 жовтня 2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

21.10.2021 року електронної поштою до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся зі скаргою ОСОБА_1 на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Заявником у скарзі не зазначено про поновлення строку звернення до суду для оскарження дій Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Суддя, дослідивши матеріали скарги, прийшов до висновку про таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на підставі рішення суду, від 19 червня 2012 року по справі №1519/2-3050/11 про стягнення з ОСОБА_1 боргу, було видано виконавчий лист, на підставі якого 23.01.2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №41765965.

Копію вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження №41765965, скаржником долучено до його скарги.

Проте, скаржником не вказано та не долучено доказів відносно того, коли саме ним було отримано вказану постанову про відкриття виконавчого провадження №41765965.

У зв`язку з наявністю за ОСОБА_1 боргу у сумі 77718,53 грн., за вказаним виконавчим провадженням №41765965, старшим державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Соловйовим В.В. було винесено 15.04.2014 року постанову про арешт майна боржника.

Копію вказаної постанови про арешт майна боржника за виконавчим провадженням №41765965, скаржником долучено до його скарги.

Однак, скаржником не вказано та не долучено доказів про те, де та коли саме ним було отримано вказану постанову про арешт майна боржника за виконавчим провадженням №41765965.

Отже, на примусовому виконанні знаходився виконавчий лист, виданий Малиновським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 77718,53 грн..

Обґрунтовуючи свою скаргу ОСОБА_1 вказав, що він дізнався про порушення свого права 10.10.2022 року, коли отримав від Першого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідь про відмову у скасуванні арешту, а тому, на його думку, кінцевий строк звернення до суду спливає 20.10.2022 року.

Скаржник вважає, що арешт, накладений на його нерухоме майно постановою

державного виконавця, від 15.04.2014р. за ВП № 41765965, наразі є безпідставним, що підтверджується, на його думку, наступним.

23.01.2014 року на підставі виконавчого листа старшим виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Трусовою Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 41765965, за яким вчинялись виконавчі дії (копія постанови про відкриття ВП ним додається до його скарги).

За вказаним виконавчим провадженням було винесено постанову про арешт майна

боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 15.04.2014р., якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить (копія постанови про арешт майна ним також додається).

В подальшому, як вказує представник скаржника, 30.12.2015р. державним виконавцем

Арабаджи І.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа №1519/2-

3050/2011, від 15.04.2013р., стягувачу - ПАТ «Промінвестбанк», на підставі п.7 ч.І ст. 47 ЗУ

«Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що майно боржника, розшук якого

здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року, з дня оголошення

розшуку (копію постанови про повернення виконавчого документа скаржник також додав до своєї скарги. При поверненні виконавчого документа стягувачу, арешт, накладений на

майно ОСОБА_1 знятий не був.

На думку представника скаржника, строк пред`явлення виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси №1519/2-3050/2011 від 15.04.2013р. до виконання, сплинув - 30.12.2016р.

Скаржник вважає, що з часу повернення виконавчого документа - 30.12.2015р., стягувач повторно не пред`являв його до виконання та не звертався до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Проте, щодо вказаного, скаржником до його скарги до суду не долучено жодного доказу.

Так, скаржник до його скарги надав до суду ксерокопію постанови державного виконавця

Арабаджи І.М. , від 30.12.2015р. про повернення виконавчого документа №1519/2-3050/2011, від 15.04.2013р., стягувачу - ПАТ «Промінвестбанк».

Проте, доказів того, коли саме та де саме він отримав вказану ксерокопію постанови, він до його скарги не долучив.

Згідно до п. а, ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, або свободи.

Скаржник у вимогах скарги не просить поновити йому строк на подання скарги.

Проте, у скарзі він не вказує, коли саме йому стало відомо про наявність, зокрема, вищенаведеної постанови про арешт майна боржника, від 15.04.2014 року, винесеної державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Соловйовим В.В..

Однак, до матеріалів справи ним долучено ксерокопію вказаної постанови.

Яким чином, де та коли ним було отримано вказану постанову, скаржником у його скарзі до суду не вказано.

Проте, ним вказано, що матеріали виконавчого провадження знищено.

Тобто, якщо матеріали справи знищено, то наразі надані ним до суду ксерокопії постанов, він не міг отримати після знищення матеріалів виконавчого провадження, що вказує на те, що вони ним були отримані раніше, до знищення матеріалів виконавчого провадження.

Проте, щодо вказаного, скаржником до його скарги до суду не долучено жодного доказу.

Не зазначено скаржником і поважності причин пропуску строку на подання скарги до суду та не подано до суду такої заяви

У своїй скарзі скаржник ОСОБА_1 вказав, що він звертався з заявою до відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з усього майна.

Однак, цієї заяви ним до його скарги до суду, долучено не було.

Отже, принаймні, на 11.07.2021 року (ця дата вказана на відповіді виконавчої служби йому на його звернення), скаржнику було відомо про наявність постанови виконавця, від 15.04.2014 р., про арешт майна боржника та про наявність постанови державного виконавця Арабаджи І.М. , від 30.12.2015р. про повернення виконавчого документа №1519/2-3050/2011.

Скаржник фактично оскаржує винесення постанови про арешт майна боржника, від 15.04.2014 року, державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Соловйовим В.В..

Скарга ОСОБА_1 надійшла до Малиновського районного суду м. Одеси 21.10.2022 року, тобто після спливу восьми років, шести місяців та шести днів після винесення 15.04.2014 року вказаної постанови державним виконавцем Соловйовим В.В.

Однак, скаржник взагалі не вказує у скарзі, дії якого державного виконавця він оскаржує, вказавши Перший Малиновський ВДВС, в якому наразі примусове виконання стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 не ведеться, виконавче провадження знищено та не відновлено.

Проте, скаржник вважає, що виконавець повинний був зняти арешт з його майна.

Доказів звернення скаржника саме до цього державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Соловйова В.В. чи до державного виконавця Арабаджи І.М., яким було винесено постанову про повернення виконавчого документа №1519/2- 3050/2011, скаржником до суду не надано та не надано доказів відмови йому цими державними виконавцями.

Відповідно до ч.2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Поважність причин пропуску строку звернення до суду для оскарження дій державного виконавця є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку.

Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» 03 квітня 2008 року встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Проте, як вже було вказано, скарга ОСОБА_1 надійшла до Малиновського районного суду м. Одеси після спливу восьми років, шести місяців та шести днів з дня винесення 15.04.2014 року вказаної постанови державним виконавцем Соловйовим В.В.

Представник скаржника долучив до скарги лист-відповідь йому з Першого Малиновського ВДВС міста Одеси, від 11.07.2022.

Вказаний лист скаржник вважає підставою для звернення зі скаргою на дії виконавця, в порядку ст. 447- 449 ЦПК України.

Проте, згідно до долученої скаржником до його скарги Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, представник скаржника ОСОБА_2 01.09.2022 року, отримала Довідку зі спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про те, що 23.12.2014, на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Соловйовим В.В., від 15.04.2014р., внесено запис про вид обтяження: ареш нерухомого майна ОСОБА_1 .

Тобто, принаймні і 01.09.2022 року, представнику скаржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було відомо про постанову про арешт майна боржника, видану 15.04.2014р. старшим державним виконавцем Соловйовим В.В.

На підставі викладеного, враховуючи, що скаржником не надано заяви про поновлення строків звернення до суду зі скаргою, і доказів поважності пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні підстави для поновлення строку звернення зі скаргою.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що поновити скаржнику строк для подання скарги на дії державного виконавця, за відсутності заяви скаржника про поновлення таких строків, суд не може.

Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом, або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст.126. 449 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), зобов`язання зняти арешт з майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 15.04.2014 року, - повернути скаржнику без розгляду.

Роз`яснити скаржнику, що повернення його скарги не позбавляє права звернення до суду в порядку позовного провадження, передбаченого ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Мирончук