Справа № 509/3668/21
04 липня 2022 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом
Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області
скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-
Предметом позову є скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, підставою позову є скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідача.
На звернення Позивача, перешкоди у реалізації ним свого права власності, які виникли не з його вини, відповідачами в позасудовому порядку усунуто не було, заходи досудового урегулювання спору не здійснено, тому ОСОБА_1 змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в зв`язку з чим підготовче судове засідання проведено у їх відсутність.Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З метою виправлення наявної помилки щодо зазначення недостовірних даних у державних реєстрах відносно одного кадастрового номеру земельної ділянки, Позивач 27.08.2018 року зверталась до Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
Суд приймає до уваги доводи Позивача про те, що інформація про речове право громадянина ОСОБА_2 на земельну ділянку з вищевказаним кадастровим номером не відповідає дійсності та внесена помилково, з вини Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
В подальшому ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 грудня 2012 року, серія та номер: 5-3086 та свідоцтва про право власності від 20 грудня 2012 року, серія та номер: 5-3074 набула право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 з оспорюваним кадастровим номером.
Проте, як вбачається з наданих Позивачем відомостей, на той час за даним кадастровим номером вже була зареєстрована інша земельна ділянка, яка належала на праві приватної власності громадянину ОСОБА_3 .
Рішенням виконкому Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №296 від 25.10.2001 року було вирішено залишити у власність громадянину ОСОБА_3 самовільно забудовану мансарду в садівничому кооперативі «Озерний» по АДРЕСА_3 .
Суд приходить висновку, що Відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області була допущена помилка із дублювання кадастрового номеру щодо двох різних земельних ділянок, яка в подальшому стала причиною порушення прав Позивача, як власника земельної ділянки загальною площею 0,068 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
На підставі звернення Позивача від 27.08.2018 року, Міськрайонним управлінням в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області рекомендовано останньому звернутися до реєстратора речового права для виправлення помилки.
За таких обставин, Позивач звернулась до Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою від 01.03.2021 року про виправлення помилки та внесення до Державного земельного кадастру про земельну ділянку відомостей щодо права власності Позивача на земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 0,068 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та виключення відомостей щодо прав власності осіб, що були внесені помилково.
В своєму листі №28/153-21 від 10.03.2021 року Міськрайонним управлінням в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області було відмовлено у задоволені заяви Позивача щодо виправлення помилки в Державному земельному кадастрі та надано рекомендації щодо звернення до реєстратора речових прав, які, як зазначає Позивач, є невиконуваними та такими що не здатні відновити порушені права останнього.
За таких обставин, суд приходить до наступних висновків.
Достовірність даних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності Позивача підтверджується сукупністю наданих Позивачем належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.
Однак, внаслідок допущення технічних помилок Міськрайонним управлінням в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Позивач фактично позбавлена реалізувати своє право розпорядження вказаної земельної ділянки як її власник у зв`язку з наявністю в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно недостовірних відомостей.
Недостовірне право власності ОСОБА_2 зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 5-3086 та свідоцтва про право власності, серія та номер: 5-3074, виданих 20.12.2012 Державним нотаріусом третьої Одеської нотаріальної контори Одеської області З.В. Сальніковою, про що державним реєстратором Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області Марущак Юлією Валеріївною 26.04.2013 року прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 2021237 та 2021336, зроблено записи від 12.04.2013 року №821565 та №821603 відповідно.
Суд вважає, що дані записи є незаконними та підлягають скасуванню.
Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності третіх осіб стосовно кадастрового номеру земельної ділянки яка на законних підставах належить виключно Позивачу, так як і відсутність в Державному земельному кадастрі відомостей про права власності Позивача на належну йому земельну ділянку та зазначення недостовірних відомостей про право власності на дану ділянку третьої особи є грубим порушенням права приватної власності.
Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Із сукупного аналізу наведених нормативних приписів випливає, що набуття права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває у приватній власності іншої особи, є прямим порушенням прав такої особи на належне володіння, користування та розпорядження землею.
Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулюються Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 7 липня 2011 року N 3613-VI (далі - Закон N 3613-VI).
Відповідно до статті 6 Закону N 3613-VI ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Частиною першою статті 1 Закону N 3613-VI передбачено, що кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Відповідно до статті 6 Закону N 3613-VI ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону N 3613-VI у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.
Відповідно до частини другої статті 37 Закону N 3613-VI у разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.
Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" від 17 жовтня 2012 року N 1051 (далі - Порядок N 1051).
Згідно із пунктом 3 Порядку N 1051 Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях.
Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.
Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV (далі - Закон N 1952-IV).
Частиною першою статті 2 Закону N 1952-IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктом другим частини першої статті 4 Закону N 1952-IV передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.
Частиною першою статті 26 Закону N 1952-IV визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.
У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.
Згідно з частиною другою статті 26 Закону N 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
У разі виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер`їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії"). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії").
На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 328 ЦК України, ст.ст. 90, 153, 155 ЗК України, ст.ст. 1, 6, 37 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», пункту 157 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 N 1051, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Одеського апеляційного суду.
Суддя А.І.Бочаров