Справа № 305/1070/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Репарюк Олеся Василівна, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року (повне рішення складено 21.04.2022, головуюча суддя Марусяк М.О.) у справі № 305/1070/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Ямпільської міської ради, Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 28.07.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 08.09.2016 у справі № 305/991/16-ц.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спорів щодо місця проживання дітей у сторін не було. Діти проживають з батьком у належному позивачу будинку та перебувають на його утриманні. Відповідачка після розлучення проживає окремо від дітей.

Позивач вказував, що він забезпечує дітям гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Між батьком та дітьми склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Стан здоров`я дітей задовільний, позивач синів регулярно обстежує у Ямпільській ЦРЛ, забезпечує своєчасне проведення профілактичні щеплень.

Весь цей час відповідачка життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми та приймати участь у вихованні.

Діти про відповідачку не згадують, не цікавляться нею, оскільки за всі ці роки мати дітей не навідувала та нічим не допомагала. Нагляд за станом здоров`я синів з моменту їх народження здійснює тільки позивач, натомість відповідачка участі в цій сфері життя дітей не приймала.

Зазначав, що батько ніколи не створював перешкоди матері у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, маючи фактичну можливість мати не мала вольового бажання виконувати свої батьківські обов`язки відносно дітей. Проживаючи окремо від дітей, нехтуючи батьківськими обов`язками, не беручи участі у вихованні дітей, мати фактично залишається для них чужою людиною, що на думку позивача принижує гідність дітей, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і правової точки зору.

Посилаючись на дані обставини, норму пункту 2 частини 1 статті 164 СК України щодо можливості позбавлення батьківських прав, якщо мати ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, вказуючи, що мати не приймає жодної участі у житті, матеріальному забезпеченні та вихованні своїх синів, просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Репарюк О.В. Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що як на підставу свого позову про позбавлення батьківських прав, позивач посилаючись на п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, вказував саме на ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природніх здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Таких дій відповідачка відносно своїх дітей не вчиняє. Вказує, що судом не взято до уваги, що відповідно до акту обстеження № 20 від 11.03.2021, зокрема, мати дітей ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не приймає з 2016 року по теперішній час; згідно з довідкою від 12.03.2021 № 01-35-1, виданою дирекцією опорного навчального закладу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 імені Т.Шевченка м. Ямпіль Ямпільської міської ради Вінницької області» мати дітей протягом їх навчання у навчальному закладі не з`явилася на батьківські збори та інші заходи. Вказує, що мати не утримує дітей, не сплачує аліментів, стягнутих з неї рішенням Рахівського районного суду від 14.11.2016 у справі № 305/1214/16-ц, а її заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.05.2022 складає 134 782,50 грн, що стверджується розрахунком головного державного виконавця. Згідно з характеристикою старости с. Розтоки, Рахівського району, Закарпатської області, мати дітей ОСОБА_2 схильна до вживання алкогольних напоїв. Зазначає, що довідка про заборгованість за аліментами та характеристика на відповідачку не були надані до суду першої інстанції, оскільки доручення адвокату про надання вторинної правової допомоги було видано 05.01.2022, тобто після закриття підготовчого засідання у справі. Вказує, що місцевим судом не взято до уваги висновок служби у справах дітей Ямпільської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав з тих підстав, що такий висновок надано без заслуховування позиції матері. Однак з матеріалів справи слідує, що місце перебування ОСОБА_2 нікому не відоме, а з 2016 року вона не зробила жодної спроби побачитися з дітьми. Місцевим судом не мотивовано чому висновок служби у справах дітей Ямпільської міської ради є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дітей. Зазначає, що висновки суду про те, що між сторонами існують напружені конфліктні стосунки є помилковими, не підтверджені доказами та ґрунтуються на припущеннях. Вважає, оскільки мати не приймає жодної участі у житті та вихованні своїх синів, тому наявні підстави для позбавлення її батьківських прав, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, а саме ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Сторони в судове засідання не з?явились. Від органу опіки та піклування - служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області - надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідач в жодне із судових засідань, які призначались апеляційним судом, не з`являлась. Оскільки, за наявними у справі даними, відповідач за місцем реєстрації не проживає і місце перебування її невідоме, остання викликалась до суду на 11.30 год. 22 грудня 2022 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заслухавши суддю доповідача, позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 28.07.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 08.09.2016 у справі № 305/991/16-ц (а.с. 6-7).

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 від 18.03.2016 та серії НОМЕР_2 від 26.09.2013 (а.с. 11, 12).

Діти проживають з батьком у належному ОСОБА_1 будинку та перебувають на його утриманні.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.11.2016 у справі №305/1214/16-ц стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей: синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , у твердій грошовій сумі по 600 гривень на кожну дитину, починаючи з 18.07.2016 до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості головного державного виконавця за виконавчим листом № 305/1214/16-ц, виданим 19.12.2016 Рахівським районним судом, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.05.2022 складає 134 782,50 грн (а.с. 89). Із даного розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 жодного разу не сплатила аліментів на утримання синів.

Відповідно до акту обстеження №20 від 11.03.2021 малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дітей ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не приймає з 2016 року по теперішній час (а.с. 15).

Згідно з довідками №01-35-1 від 12.03.2021 та №01-35-9 від 08.09.2021, виданими дирекцією опорного навчального закладу ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 імені Т. Шевченка м. Ямпіль, Ямпільської міської ради Вінницької області, мати ОСОБА_2 учнів 2-А класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та 6-А классу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом навчання дітей у навчальному закладі не з`являлася на батьківські збори та інші заходи (а.с. 16, 53).

Відповідно до характеристик учнів 2-А класу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 та 6-А класу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , діти характеризуються позитивно, проживають разом з батьком, який приділяє належну увагу вихованню синів, діти одержують всесторонню допомогу як в моральному, так і матеріальному плані (а.с. 17, 18).

Згідно відомостей, наданих старостою села Розтоки Богданскої територіальної громади, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але в даний час за місцем реєстрації не проживає, місце знаходження її невідомо (а.с. 35).

Відповідно до висновку Служби у справах дітей Ямпільської міської ради від 29.09.2021 № 01-02/122, наданого на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.07.2021 про витребування доказів, цим органом розглянуто питання щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання батька ОСОБА_1 та дітей, які проживають разом із ним (а.с. 50-52).

У цьому висновку зазначено, що даних про місце перебування ОСОБА_2 на момент надання висновку не з`ясовано. Із довідки №01-35-9 від 08.09.2021, виданою дирекцією опорного навчального закладу ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 імені Т. Шевченка м. Ямпіль, Ямпільської міської ради Вінницької області, з`ясовано, що матір дітей не приймає участі у процесі розвитку та виховання дітей.

Також у висновку вказано, що працівниками служби проведено бесіду із дітьми, які висловили свою думку про те, що хочуть проживати разом із батьком ОСОБА_1 . Зі слів дітей - матір не приймає участі у процесі їх утримання та виховання, не цікавиться їх життям та побутом (а.с. 50-52).

У висновку від 29.09.2021 № 01-02/122 Служба у справах дітей Ямпільської міської ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки органом опіки та піклування не проведено обстеження останнього відомого місця проживання матері дітей - ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , не отримано відомостей, за яких обставин та з яких причин діти залишилась без піклування матері, чи вживалися заходи щодо матері для захисту прав дітей, ухвалою апеляційного суду від 15 вересня 2022 року було витребувано від Служби у справах дітей Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області письмовий висновок щодо розв`язання спору у даній справі. В ухвалі також зазначено про необхідність перевірити чи проживають родичі або близькі матері дітей за адресою АДРЕСА_2 , чи наявна у цих осіб інформація про місце перебування ОСОБА_2 , її контактні дані, номер телефону.

Богданською сільською радою Рахівського району Закарпатської області встановлено, що ОСОБА_2 довгий час не проживає за адресою реєстрації. Там поживає ОСОБА_5 - рідний брат ОСОБА_2 , з дружиною ОСОБА_6 , яка повідомила, що родинний зв`язок між собою вони не підтримують, про теперішнє місце перебування ОСОБА_2 їй нічого не відомо, номеру телефону та іншої інформації щодо останньої вони не мають. В той же час, орган опіки та піклування Богданської сільської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки невідоме місце перебування матері дітей та обставини невиконання батьківських обов`язків (а.с.137).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

У справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13) та у рішенні «Мамчур проти України» від 16.10.2015 (заява N 10383/09, § 100), ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§ 76).

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява N 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Відповідачка ОСОБА_2 після розірвання шлюбу із позивачем проживає окремо від дітей.

Останнім відомим місцем проживання є місце її реєстрації АДРЕСА_2 (а.с. 26-а, 35 ).

Фактичне місце проживання та перебування ОСОБА_2 не відоме (а.с. 35).

У зв`язку з цим, надаючи висновок від 29.09.2021 № 01-02/122 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, Служба у справах дітей Ямпільської міської ради позбавлена можливості одержати відомості у результаті обстеження умов проживання матері.

Дана обставина також позбавляє орган опіки та піклування можливості вплинути та змінити ставлення матері до виховання дітей.

ОСОБА_2 не утримує своїх дітей, не сплатила жодного разу аліментів, стягнутих з неї рішенням Рахівського районного суду від 14.11.2016 у справі № 305/1214/16-ц, а її заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.05.2022 складає 134 782,50 грн, що стверджується розрахунком головного державного виконавця (а.с. 114).

Згідно з характеристикою, наданою 13.05.2022 старостою с. Розтоки, Рахівського району, Закарпатської області, мати дітей ОСОБА_2 схильна до вживання алкогольних напоїв (а.с. 113).

Вищевказана довідка про заборгованість за аліментами та характеристика на відповідачку - отримані у травні 2022 року, не були надані до суду першої інстанції, при цьому доручення адвокату Репарюк О.В. про надання вторинної правової допомоги було видано 05.01.2022, тобто після закриття підготовчого провадження у справі згідно з ухвалою від 04.11.2021 (а.с. 61, 66).

Відтак представник позивача надав докази неможливості подання відповідних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, та відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України приймаються судом апеляційної інстанції.

Встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, мати з 2016 року не спілкується з дітьми, в тому числі по телефону; не приймає участі у вихованні дітей, а отже не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей. Фактично, мати відсутня у житті дітей.

Така свідома бездіяльність ОСОБА_2 свідчить про те, що відповідачка втратила інтерес до своїх дітей.

Наведені обставини свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, яке вчиняється нею за свідомого нехтування нею своїми обов`язками, при доведеності винної поведінки відповідачки.

Належних і допустимих доказів на підтвердження наявності перешкод для спілкування, виховання та утримання дітей відповідачкою не надано.

Отже, за обставинами цієї справи, позивачем доведено необхідність застосування такого крайнього заходу щодо ОСОБА_2 , як позбавлення її батьківських прав щодо дітей.

Зважаючи на викладене, виходячи з принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, через неповне з?ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права слід скасувати з підстав, передбачених п.п.1,3,4 ст 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст 368, п.2 ч. 1 ст 374, п.п. 1,3,4 ст 376, ст ст 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Репарюк Олеся Василівна - задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2022 року.

Головуюча:

Судді: