Справа № 466/4202/22
Провадження № 2-з/466/84/22
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2022 року м. Львів

Справа №466/4202/22; 2-з/466/84/22

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Донченко Ю.В., розглянувши заяву представника Львівської міської ради Кулик А.Я. про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - управління комунальної власності Львівської міської ради про витребування майна із чужого незаконного володіння,-

встановив:

23 червня 2022 року представник Львівської міської ради Кулик А.Я. звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовно заявою до ОСОБА_1 , третя особа - управління комунальної власності Львівської міської ради про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2022 р. вищезазначену заяву передано до розгляду судді Донченко Ю.В

Разом з тим представник позивача подав до суду заяву про забезпечення даного позову шляхом заборони сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державнної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав, територіальним органам міністерства юстиції України) вчинення будь- яких реєстраційних дій щодо нежитлових приміщень під ін.33-1, 33-2 загальною площею 27.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01).

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що Львівською міською радою подано позов до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради та зареєстрований в ДРРП на підставі рішення Шевченківського райвиконкому № 192 від 14.04.1987 року. Під час аналізу акту списання будинку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що підвальні нежитлові приміщення під ін. 33-1, 33-2 загальною площею 27,6 кв.м. зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду від 17.12.2007 року у справі № 2-7770/07. Постановою Львівського апеляційного суду від 24.03.2022 року у справі № 2- 7770/07 задоволено апеляційну скаргу Львівської міської ради, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17.12.2007 року у справі № 2-7770/07 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Однак, після прийняття рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17.12.2007 року у справі № 2-7770/07 ОСОБА_2 відчужив нежитлові приміщення під ін. 33-1, 33-2, загальною площею 27,6 кв.м. Кінзельському ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №1045 від 11.02.2008 року, посвідчений Корпало Г.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Станом на сьогодні, нежитлові приміщення під ін. 33-1, 33-2 загальною площею 27,6 кв.м. належать відповідачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 187, виданий 20.01.2014, видавник: Петелька І.В., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.

Оскільки приміщення вибули з власності Львівської міської ради на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, вважають право позивача є порушеним і наявні підстави витребування нежитлових приміщень з приватної власності ОСОБА_4 .

Вказує, що із врахуванням обставин, зазначених в позовній заяві, зокрема спору щодо витребування нежитлових приміщень з чужого незаконного володіння, наявні підстави для забезпечення позову шляхом заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державнної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав, територіальним органам міністерства юстиції України) будь- яких реєстраційних дій щодо нежитлових приміщень під ін.33-1, 33-2 загальною площею 27.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01., просить заяву задоволити.

Відповідно до положень ч.1ст.153 Цивільного процесуального кодексу України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Отже, учасники справи в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 КУпАП позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. (Постанова ВП ВС від 15.09.2020 № 753/22860/17 (14-88цс20).

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір про витребування нежитлових приміщень з приватної власності ОСОБА_1 , оскільки приміщення вибули з власності Львівської міської ради на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, відтак право позивача є порушеним, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити виконання рішення суду і вплинути на права позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 154, 157, ч. 2 ст. 247, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

заяву представника позивача Львівської міської ради - Кулик А.Я. про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - управління комунальної власності Львівської міської ради про витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Заборонити сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державнної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав, територіальним органам міністерства юстиції України), вчинення будь- яких реєстраційних дій щодо нежитлових приміщень під ін.33-1, 33-2 загальною площею 27.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01) до вирішення справи по суті.

Копію ухвали направити до Львівської міської ради для відома та передачі на виконання, а ОСОБА_1 , управлінню комунальної власності Львівської міської ради для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю. В. Донченко