Справа № 2/593/328/2022
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"01" липня 2022 р. м.Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України у цивільній справі за позовом поданим адвокатом Беляєвою Оленою Михайлівною в інтересах ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення аліментів на матір,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Беляєва Олена Михайлівна звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на матір. Також у прохальній частині позову викладено клопотання про витребування у відповідачки довідки про середню заробітну плату, копії свідоцтва про народження.

Ознайомившись із позовною заявою, суд прийшов до висновку, що поданий позов не відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України.

Так, всупереч вимогам ст.175 ЦПК України у позовній заяві:

-не зазначено поштового індексу позивача, відповідача та реєстраційного номера облікової карти платника податків (за його наявності) або номер і серію паспорта відповідачки (п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України);

-не вказано ціну позову (п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України), яка визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців;

-не зазначено докази, що підтверджують обставини, якими обгрунтована позовна заява (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України);

-не зазначено відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі проводилися (п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України);

-не вказано щодо наявності у позивача або іншої особм оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви (п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Суд також звертає увагу, що положення ст.172 Сімейного кодексу України, на які посилається представник позивача у позові визначає обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків, а обов`язок та умови утримання, що випливає із змісту прохальної частини позову, визначено положеннями ст.202, 205 СК України, а стягнення витрат на догляд та лікування батьків передбачено ст.206 СК України.

В силу положень ч.1 ст.202 Сімейного Кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що згідно з ч. 2 ст. 205 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно врахувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Частиною 1 ст. 205 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і/або у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального і сімейного стану сторін.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається із позову, заявлено вимогу про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку на її утримання щомісячно і довічно.

Разом з тим, зазначаючи у позовній заяві про необхідність отримувати аліменти (матеріальну допомогу), позивачем не додано до матеріалів справи:

- доказів на підтвердження родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- копії документів, що посвідчують особу;

- відомостей про сімейний стан позивача та сімейний стан відповідача, чи має позивачка інших дітей, від яких можна отримати матеріальну допомогу;

- стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність в останньої неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати.

Стороною позивача також не вказано чи не була позивачка позбавлена батьківських прав стосовно відповідачки, якщо так, то чи були такі права поновлені.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 4 закону України «Про основи соціального захищеності осіб з інвалідністю в Україні» пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», Закон України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (Для повнолітніх осіб), категорію «Дитина з інвалідністю», а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з урахуванням опорно-рухової системи)

Представник позивача у заяві посилається на те, що позивачка отримує пенсію по інвалідності і є особою з івалідністю ІІІ-ї групи, однак в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують відповідний статус позивачки, а саме: пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення з цього приводу соціальної допомоги.

Щодо клопотання сторони позивачки про витребування доказів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 1 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, правила цієї статті щодо подання копії документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

У силу положень ч.3 ст. 177 ЦПК України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Згідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. ч. 1,2,4 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116 - 118 цього Кодексу.

Суд констатує, що клопотання сторони позивача про витребування у відповідачки довідки про середню заробітну плату, копію свідоцтва про народження не відповідає вказаним вимогам закону, а відтак, не може бути розглянуте й вирішене по суті судом на цій стадії процесу. Однак зазначене не позбавляє позивача права звернутися до суду із аналогічними вимогами, подавши клопотання (заяву), оформлені у відповідності до наведених вище вимог цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд констатує, що за наявності вказаних недоліків позовної заяви провадження у справі не може бути відкрите, а тому позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачу строку на усунення вказаних в ухвалі недоліків заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 175, 177,185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву подану адвокатом Беляєвою Оленою Михайлівною в інтересах ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення аліментів на матір.

Недоліки поданої заяви підлягають усуненню протягом 10-ти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків заяви, відповідно до ст.185 ЦПК України заява буде визнана неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко