Справа № 358/227/20 Головуючий в суді І інстанції Чорненька О.І.
Провадження № 22-ц/824/8479/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Гайдаєнко В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Київської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Прокуратура Київської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 944 600 гривень.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14 листопада 2014 року року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області Пудриком Є.О. у кримінальному провадженні №0000382 йому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні службового підроблення - внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частини 1 статті 366 КК України.

22 січня 2015 року у вказаному кримінальному провадженні слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області Болячим А.А. складено обвинувальний акт про вчинення ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України, який був затверджений старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні та направлений для розгляду до суду.

За результатами судового розгляду кримінального провадження вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року його визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України та виправдано на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 30 січня 2020 року вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року залишено без змін.

Вказував, що з 14 листопада 2014 року по 30 січня 2020 року, тобто 62 місяці 16 днів, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності він незаконно перебував під слідством та судом. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності мало для нього вкрай негативні наслідки у вигляді звільнення з роботи як особи, яка скоїла вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в яких він добросовісно пропрацював більше двадцяти років. Також незаконне притягнення до кримінальної відповідальності призвело до зниження ступеню його авторитету, престижу та репутації, у зв`язку з чим він вимушений був докладати зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.Через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності йому завдано значну моральну шкоду, пов`язану із змінами у житті, здоров`ї та службових стосунках, а тому він змушений звернутися до суду із позовом про її відшкодування.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 25 травня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 406460 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та прокуратури. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, представник Державної казначейської служби України подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовував доводи апеляційної скарги тим, що казначейство є центральним органом виконавчої влади і тому відповідає лише за виконання своїх зобов`язань та не відповідає за зобов`язаннями органів прокуратури, діями якої завдано шкоду та яку не залучено до справи в якості відповідача.

Вказував, що заявлена позивачем сума в рахунок відшкодування моральної шкоди належним чином не підтверджена та є надмірною і такою, що призведе до безпідставного збагачення позивача за рахунок Держави Україна.

Не погоджуючись із цим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовував доводи апеляційної скарги тим, що позивачем не доведено наявність заподіяння йому шкоди та невірно зазначений період розрахунку під час перебування під слідством та сума стягнення моральної шкоди.

Вказував, що рішення про встановлення факту неправомірності дій службових осіб органів прокуратури позивачем не надано, а здійснення процесуальних дій органом досудового розслідування й суду в межах та порядку передбачених КПК України не може бути беззаперечною підставою для відшкодування шкоди позаяк позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з протиправністю дій і завданням шкоди.

Від представника Державної казначейської служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури, в якому він підтримує доводи апеляційної скарги та просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення на його користь з Державного бюджету України 406467 гривень грошового відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2014 року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області Пудриком Є.О. у кримінальному провадженні №0000382 ОСОБА_1 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні службового підроблення - внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частини 1 статті 366 КК України.

22 січня 2015 року у вказаному кримінальному провадженні слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області Болячим А.А. складено обвинувальний акт про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України, який був затверджений старшим групи прокурорів кримінальному провадженні та направлений для розгляду до суду.

За результатами судового розгляду кримінального провадження вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року його визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України та виправдано на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року - без змін.

Постановою Верховного суду України від 30 січня 2020 року касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року - без змін.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб, органу дізнання, досудового слідства, прокуратури, або суду.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Навідміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має бути притягнутий як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам необхідно виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, провадження № 12-110гс18, від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, провадження 14-515цс19, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 591/5911/17, від23 вересня 2020 року у справі № 626/608/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 646/1806/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 340/451/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 366/2026/18, від 11 березня 2019 року у справі № 629/795/19.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Однак, в порушення вимог наведеної правової норми, суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, натомість, залучивши до участі у справі в якості єдиного відповідача лише Державну казначейську службу України, яка є органом, що здійснює лише списання коштів з державного бюджету, і не залучивши співвідповідачем орган, дії якого, за твердженням позивача, призвели до завдання йому моральної шкоди, суд не встановив всіх фактичних обставин справи, які необхідні для встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу та визначення розміру відшкодування цієї шкоди. Державна казначейська служба України таких дій стосовно позивача не вчиняла, тому й об`єктивно не могла надати пояснення з приводу обставин, викладених у позові.

Подібний висновок міститься упостанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 610/3221/19-ц (провадження № 61-9875св20).

Таким чином, суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, не вирішив питання про залучення до участі у справі в якості відповідача Прокуратуру Київської області, яка, на думку позивача, завдала йому шкоди, натомість, позивач клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі зазначеного вище органу як співвідповідача не заявляв, а відтак незалучення до участі у справі особи як співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також, при розгляді справи місцевим судом були допущені такі порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи по суті, а відтак відповідно до ст. 376 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Київської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 травня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: