Справа № 502/2561/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г. К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно.

В обгрунтовання позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , позивач разом з батьком ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги за законом, звернулись до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. 14.02.2008 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину з законом в рівних частках з батьком ОСОБА_3 на належні померлій ОСОБА_2 грошові внески, але Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не отримали у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , який за життя залишив на ім`я позивача заповіт, за яким все своє майно заповідав позивачу.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складалося з 3/4 частин житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадкових прав після смерті батька, позивач звернувся до приватного нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та рекомендовано звернутись до суду.

Як зазначає позивач, його батьки за життя у 1963 році побудували будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проте право власності на побудоване ними домоволодіння не оформили.

Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

У зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , в рівних частках, а саме по 1/2 частині кожному, - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , в тому числі: на 1/4 частину, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 3/4 частин, у порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 06.02.1962 року Кілійським рай бюро ЗАГС Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 , 1934 року народження та ОСОБА_4 , 1939 року народження зареєстрували шлюб 06.02.1962 року про що було зроблено відповідний актовий запис № 21 від 06.02.1962 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_5 », /а. с. 45/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 24.05.1966 року м. Кілія, Кілійське м/б ЗАГС Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , актовий запис № 139 від 24.05.1966 року, /а. с. 44/.

Згідно рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів трудящих № 35 від 27.02.1963 року встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відведено земельну ділянку по АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального житлового будинку, /а.с.20/.

Згідно акту від 05.03.1963 року представника Ізмаїльського міжміського бюро технічної інвентаризації Кілійського БТІ встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради депутатів трудящих від 27.02.1963 року за № 35, було проведено в натурі відвод земельної ділянки загальною площею 500 кв.м., розташованої в АДРЕСА_2 в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , /а.с.18/.

Згідно Дозволу на виконання робіт від 05.03.1963 року виданого Відділом комунального господарства виконкому Кілійської міської ради депутатів трудящих встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дозволено побудувати будинок на земельній ділянці АДРЕСА_2 , /а.с.21/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 10.05.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 162 від 10.05.2006 року, /а. с. 9/.

Згідно заяви № 70 від 14.02.2008 року поданої ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Кілійської державної нотаріальної контори встановлено, що заявники приймають спадщину, яка залишилась після смерті дружини та матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа № 106/2008, /а.с.41/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2008 року посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 989 встановлено, що спадкоємцями майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є в рівних частках: її чоловік ОСОБА_3 та її син ОСОБА_1 , що проживають в АДРЕСА_1 . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво, складається з: грошових внесків з належними до них процентами і компенсаціями, що зберігаються в Кілійській філії № 6731/022 Кілійського відділення Ощадного банку № 6731 на рахунках № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , належних спадкодавцю, /а.с.12/.

Згідно довідки за вих. № 970 від 27.12.2018 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП «РБТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстровано, /а. с. 25/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 повторно виданого 23.06.2016 року Кілійським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Кілія Кілійського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис № 710 від 24.12.2013 року, /а.с.10/.

Відповідно до заповіту від 17.07.1998 року посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1790 встановлено, що ОСОБА_3 , що проживає в АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробив наступне заповідальне розпорядження: все своє майно, яке йому буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповідав ОСОБА_1 , /а.с.11/.

Згідно технічного паспорта, складеного 27.12.2018 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.), літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - літня кухня, № 1 надвірні споруди, /а. с. 15-17/.

Відповідно до інформаційного листа № 183/01-16 від 13.05.2019 року наданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання, /а.с.14/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в рівних частках по 1/2 частині кожному.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках, а саме по 1/2 частині кожному.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на весь житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.), літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - літня кухня, № 1 надвірні споруди, в тому числі: на 1/4 частину, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 3/4 частин, у порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан