Справа № 2-3859/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шумило Н.Б.

за участі секретаря судових засідань Луцак В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 року у справі №2-3859/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Закарпатська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 12 січня 2022 року звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати причину пропуску строку на перегляд заочного рішення поважною та поновити йому процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 року у справі №2-3859/11, скасувати вказане заочне рішення, а справу призначити до розгляду у загальному порядку.

Свою заяву обґрунтовує тим, що заочне рішення постановлено в судовому засіданні у відсутності відповідача. Про існування вказаного заочного рішення він дізнався випадково у грудні 2021 з інформації що міститься у спецрозділі виконавчого провадження №30035599, рішення у ЄДРСР відсутнє. Копію такого заочного рішення отримано ним 30.12.2021 від представника, який ознайомився з матеріалами справи на підставі поданої заяви, на якій міститься відповідна розписка. Враховуючи, що строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення пропущено, ставить питання про визнання причин пропуску строків поважними та їх поновлення.

Зазначає, що в судове засідання не з`явився, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Так, у позовній заяві зазначно його місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , а судові повістки направлялись на адресу: АДРЕСА_2 , де він не проживав та на АДРЕСА_1 . Всі судові повістки повертались до суду. Відтак, за вказаних обставин суд повинен був викликати відповідача через оголошення у ЗМІ. Вказує, що задовольняючи вимогу позивача та визначаючи розмір заборгованості суд констатував наступні висновки. Згідно наявного в матеріалах справи копії кредитного договору вбачається, що 17 жовтня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та гр. ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0732SK. Відповідно до п.1.1. вказаного договору встановлено, що банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на суму 140 000.00 USD на купівлю домоволодіння на строк кредитування, що становить 20 років до 17.10.2027 року під 15.5 відсотків річних. Натомість, позичальник ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором №0732SK від 17.10.2007 року не повернув кредит та повністю не погасив заборгованість. За рахунок реалізації 01.02.2011 року предмета іпотеки житлового будинку в АДРЕСА_2 кошти в сумі 261 730.64 грн. скеровано на оплату прострочених відсотків. Заборгованість по кредиту станом на 14.04.2011 р. становить 2 364 152.57 грн. Також у позові зазначено, що на адресу відповідача 11 січня 2011 року скеровувалася досудова вимога про повне погашення заборгованості. У вимозі зазначено що заборгованість позичальника ОСОБА_1 станом на 09.01.2008 року становить 706 114.63 грн. що є еквівалентом 139 824.68 доларів США.

Зазначає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Таким чином, кредитор реалізувавши право на дострокове отримання коштів направивши у січні 2008 році вимогу, яка отримана відповідачем 08.02.2008 році змінив строк виконання зобов`язання та не мав правових підстав для нарахування відсотків на суму 33 792 дол. 66 цента та інші платежі після 2008 року. Таким чином дії позивача про зарахування коштів на оплату відсотків а не тіла кредиту є протиправною. Також, вказує що з позовом ПАТ «ВТБ Банк» звернувся 18 квітня 2011 року, тобто поза межами 3 річного строку після направлення вимоги про повне погашення заборгованості. Відсутність відповідача не повідомленого про час та місце розгляду справи позбавило його можливості подати клопотання в тому числі шодо застосування строків позовної давності а також щодо спрямування коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки на оплату тіла позики.

В судове засіданні заявник (відповідач) ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, при цьому, 21.01.2022 до суду від ОСОБА_1 поступила заява, у якій просить розгляд заяви про перегляд заочного рішення суду проводити за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить визнати причину пропуску строку на перегляд заочного рішення поважною та скасувати заочне рішення.

Крім того, 16.02.2022 до суду поступила заява представника заявника адвоката Шпуганич В.П., в якій просить розгляд заяви про перегляд заочного рішення суду проводити у відсутності заявника та його представника, заяву підтримує в повному обсязі, просить визнати причину пропуску строку на перегляд заочного рішення поважною, скасувати заочне рішення, а справу призначити до розгляду у загальному порядку.

Враховуючи подані заяви, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та його представника.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи вимоги ч.1ст.287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи 2-3859/11, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 у цивільній справі №2-3859/11 позов ВАТ «ВТБ Банк» в особі Відділення «Закарпатська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» - задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Закарпатська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» 2 364 452,57 грн. (два мільйони триста шістдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят дві гривні 57 коп.) заборгованості за кредитним договором № 0732 SK від 17.10.2007р. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Закарпатська регіональна дирекція» 1700,00 грн. сплаченого позивачем державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. (а.с. 38).

З матеріалів справи вбачається, що вказане заочне рішення набрало законної сили та 16.11.2011 року було видано виконавчий лист, про що в матеріалах справи наявна розписка.

Зі змісту ст. 284 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З наявної в матеріалах справи №2-3859/11 заяви вбачається, що з матеріалами вказаної справи ознайомився та копію заочного рішення по такій отримав представник відповідача - адвокат Шпуганич В.П. 30.12.2021 року, що підтверджується його підписом, а заяву про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку 05.01.2022 та така надійшла до суду 12.01.2022 року, тобто в межах двадцяти днів з дня вручення стороні відповідача повного заочного рішення суду. Враховуючи наведене, відповідч має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.

Частиною 1статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності таких умов: 1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, 2) не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і 3) докази, на які посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Третю умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається в тому числі і на те, що про розгляд даної справи (судове засідання) не був повідомлений належним чином.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлялася належним чином, шляхом надіслання повідомлень, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Адреса зазначена у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 та вказана відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення є ідентичною. Однак, конверти із повідомленнями, направлені на адресу відповідача були повернуті до суду без вручення адресату за закінченням терміну зберігання.

Разом з тим, до заяви не додано доказів поважності причин неявки відповідача в судові засідання, які призначалися судом на 09.06.2011року та 26.07.2011 року, дати ухвалення заочного рішення у справі.

Окрім цього, заявник у заяві про перегляд заочного рішення не навів достатніх доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і могли б спростувати висновки суду по суті даного спору, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Таким чином, враховуючи, що оскільки відповідач не надав жодних доказів щодо поважності причин неявки в судові засідання та докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 247, 284-288 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 у цивільній справі №2-3859/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Закарпатська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 у цивільній справі №2-3859/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Закарпатська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.Б. Шумило