Дата документу 15.06.2022
Справа № 334/6/21
Провадження № 2/334/244/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Коломаренко К.А.

при секретарі Фарзаєвій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України

про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду

за участі: позивача - ОСОБА_1 (особисто), яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ; представника відповідача: Державної казначейської служби України - Маковської А.О. (діє в порядку самопредставництва згідно відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань)

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про неналежне виконання професійних, службових обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення працівниками департаменту охорони здоров`я населення та захист прав малолітніх осіб, громадян України.

Позивач сформулював свої позовні вимоги наступним чином:

1. Звільнити медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5», котрі неналежно виконували свої професійні, службові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років.

2. Виплатити їй за рахунок коштів державного бюджету, за завдану їй та її дитині кримінальним правопорушенням, моральну шкоду у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів помножених на 1051 гривень 00 копійок, що дорівнює 4 204 000,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила дитину. Коли дитині було 3,5 місяці, вона з дитиною потрапили до лікарня КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» з діагнозом ротовірусна інфекція, де перебували у період з 26.12.2017 по 31.12.2017, куди їх доставила карета скорої допомоги, яка була викликана по номеру телефона «103». Під час лікування, медичні працівники мали зробити внутрішньовенний один укол, але у зв`язку з їх некомпетентністю, лікарі дитину піддали тортурам, пояснюючи позивачу, що так потрібно, а саме: взявши у позивача дитину, відвели її до маніпуляційного кабінету та десять хвилин катували. Вони мали зробити один укол. У зв`язку з тим, що у дитини була температура, у неї були сильно звужені сосуди. Тож вони вену не знайшли. У зв`язку з сильними криками від болю у дитини на протязі десяти хвилин, ОСОБА_1 почала забирати дитину із маніпуляційного кабінету, бо дитина всі ці десять хвилин орала від болю, бо вони її катували, тому що не знаходили вену. На ці крики прийшла лікар, та повідомила ОСОБА_1 та медичним працівникам, що до того, як робити внутрішньовенно укол, для такої маленької дитини складно, ще й висока температура, та із-за чого вени сховалися, спочатку треба напоїти її теплою водою, тоді сосуди трішки розширяться та буде змога легше знайти вену. У зв`язку з тим, що це лікарня для дітей від 0 місяців, працівники мали знати про це, при проведенні маніпуляцій з дитиною при внутрішньовенному уколі. Так як зробити укол не вийшло, вони встановили дитині назогастральний зонд-трубку, котра проходить через нос, страховід до шлунку для того, щоб дитина випила води. Коли дитина вийшла з маніпуляційного кабінету, у неї ОСОБА_1 знайшла дуже багато уколів на тілі. А саме на лівій кісті руки 3 уколи, на правій кісті руки 2 уколи, на правій ступні 1 укол, на лівій руці на згибі руки, де вена безліч уколів. Коли ОСОБА_1 з донькою виписалися з лікарні 31.12.2017 року, позивач звернулася на Урядову «гарячу лінію» щодо дій медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна лікарня №5». ОСОБА_1 надійшов лист-відповідь від 17.01.2018 №М-0029, де зазначено, що її звернення розглянуто на оперативній наряді відділення, адміністрацією акцентовано увагу на виконання функціональних обов`язків всіма медичними працівниками. З медичними сестрами проведено практичне заняття з техніки постановки периферійного катетеру. Тож, коли у своїй відповіді Департамент охорони здоров`я підтвердили некомпетентність медичних працівників при виконанні ними своїх посадових зобов`язань, вони фактично підтвердили факт катування дитини своїми працівниками. Позивач зазначає, що для встановлення периферійного катетору, треба зробити внутрішньовенно укол. Для цього треба накласти джгут на декілька сентиментів вище, від ділянки запланованого внутрішньовенного введення, щоб розширити вену. Медичні працівники джгут не використовували, а здавлювали частини тіла руками. Позивач зазначає, що можна порахувати, на кількість від ігли у дитини, скільки разів дорослі жінки жорстоко здавлювали ручки та ніжки дитини, для того, щоб зробити внутрішньовенно укол на протязі десяти хвилин. Це забагато більше, ніж 8 разів, бо на вені у дитини з`явилися велика суцільна синя пляма в діаметрі у 4 сантиметри. До Дніпровського ГУНП України в Запорізькій області направлено повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення з ч. 1 ст. 137 ККУ, вих. 126 від 29.12.2020 року, та вручене особисто. Тож, ОСОБА_1 вважає, що медичні працівники КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5», порушили ч.1 ст. 52 Конституції України, абзац 5, ст.. 4 ЗУ «Про охорону дитинства», абзац 2 ст. 6 ЗУ «Про охорону дитинства»,ст. 35 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ст.137 КК України. Просить відшкодування шкоди згідно з ч. 1 ст. 156 Конституції України, ч. 2 ст.127 КПК України, ч.3 ст.127 КПК України, п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, ч.3 ст.386 ЦК України, ч.1 ст. 16 ЦК України, ч.1 ст.280 ЦК України, ч.1 ст.1173 ЦК України, ч.1 ст.1174 ЦК України. Зазначає, що відповідальність держави зазначена: ст. 174 ЦК України, ч. 1 ст.326 ЦК України, ч.3 ст. 386 ЦК України, ч.1 ст.270 ЦК України, ч.1 ст. 272 ЦК України. Зазначає, що згідно з законом, позивач здійснює захист прав своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , а саме в даному випадку право на охорону здоров`я. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 вважає, що немайнові права її малолітньої дитини були порушені медичними працівника КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради Департаментом охорони здоров`я, тому вимагає відшкодування моральної шкоди, тому що шкода заподіяна органом державної влади місцевого самоврядування їх посадовою особою або службовою особою відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Тому при розрахунку моральної шкоди, з урахуванням покарання, штрафа від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, просить відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі: 4000 неоподаткованих мінімумів помножених на 1051 грн 00 коп., що дорівнює 4 204 000 грн. Завдана їй моральна шкода полягає у: душевних стражданнях та хвилюванні, погіршенню стану здоров`я спричиненому катуванням дитини. Завдана моральна шкода дитини полягає у катуванні, та заподіянні значної шкоди тілу дитини, болях, котрі їй довелося пережити при катуванні її некваліфікованими медичними працівниками на протязі десяти хвилин, що призвело до синців на багатьох ділянках тіла.

08.01.2021 ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви (т. 1, а.с. 13-16).

26.01.2021 позивач на підтвердження усунення нею недоліків вказаної вище позовної заяви надала до суду відповідне клопотання про усунення недоліків з додатками, датоване 23.01.2021 (т. 1, а.с. 19-20).

26.01.2021 позивачем додатком до клопотання про усунення недоліків було надано заяву про уточнення позовних вимог шляхом зменшення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_1 просить зменшити позовні вимоги, вилучивши: «1. Звільнити медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5», котрі неналежно виконували свої професійні, службові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років» (т. 1, а.с. 22).

Судом вирішено питання про відкриття провадження за позовними вимогами, відповідно до яких позивач просить виплатити їй за рахунок коштів державного бюджету, за завдану їй та її дитині кримінальним правопорушенням, моральну шкоду у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів помножених на 1051 гривень 00 копійок, що дорівнює 4 204 000,00 грн. та Ухвалою суду від 03.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче провадження, надано сторонам строк для подання заяв по суті спору (т. 1, а.с. 37).

26.02.2021 від відповідача Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву (т. 1, а.с. 50-62), згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначає, що Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради не є належним відповідачем у справі, оскільки Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради є виконавчим органом Запорізької міської ради, що реалізує повноваження виконавчих органів міської ради в галузі охорони здоров`я комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя, відповідно до основних завдань та функціональних обов`язків не здійснює лікувальну діяльність, не надає медичну допомогу. Вказує, що відповідачем не були порушені права позивача,оскільки позивачу 17.01.2018 було надано відповідь на звернення, яке зареєстроване 10.01.2018, разом з тим, позивача проінформовано про те, що у випадку, якщо вона вважає, що її права порушені, вона має право на оскарження, проте позивачем зазначена відповідь не оскаржувалась. Відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу порушення наданих їй прав саме департаментом охорони здоров`я Запорізької міської ради, а також не надано обґрунтувань наявності у Департаменту обов`язку поновлювати порушені (на думку позивача) права. Потерпілим від порушення є особа, яка безпосередньо зазнала або з великим ступенем ймовірності зазнає суттєвих негативних наслідків від стверджуваного порушення, відтак, позивач не наводить обставин та фактів про те, що її права (як законного представника малолітньої дитини) порушено. Також посилається на те, що позивачем хибно та неправомірно визначено дії стосовно її малолітньої дитини як кримінальне правопорушення/злочин, оскільки кваліфікувати діяння осіб відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України уповноважені чітко визначені законодавцем державні органи. Разом з тим презумпція невинуватості правовий принцип, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Виходячи зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, очевидним є відсутність факту встановлення уповноваженими органами порушення прав позивача та визначення винної в такому порушенні особи. Також зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Лише наявність та доведеність наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, - дає право на відшкодування моральної шкоди, а позивач обґрунтував заподіяну їй моральну шкоду лише словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди. Отже, позивачем не обґрунтовано та не надано доказів факту завдання їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій або порушень з боку Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради. Також посилається на те, що у грудні 2020 року строк позовної давності за зазначеними фактами та обставинами закінчився. Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви.

01.03.2021 від відповідача Державна казначейська служба України засобами електронної пошти та через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 1, а.с. 63-69, 80-85). В своєму відзиві зазначає, що відповідно до позовної заяви позивачем зазначено, що у зв`язку з некомпетентністю працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна лікарня №5» її дитину піддали тортурам та катуванню у зв`язку з чим їй та її дитині було завдано моральну шкоду, проте позивач в якості відповідача визначила Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради, іншу юридичну особу, працівники якої взагалі не мають жодного відношення до позивача та які не завдавали ОСОБА_1 та її дитині моральної шкоди. Вимоги вважають безпідставними, належним чином не обґрунтованими та просять відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову у повному обсязі.

01.03.2021 року в підготовчому засіданні оголошено перерву у зв`язку з клопотанням позивача про відкладення розгляду справи для отримання відзиву та надання відповіді на відзив.

02.03.2021 від відповідача - Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради надійшло клопотання про відмову у позові, в якому відповідач повторно зазначає про сплив позовної давності, у зв`язку з цим, просить відмовити у позові ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 89-91).

15.03.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив (т. 1, а.с. 94-98). Позивач у відповіді на відзив зазначає, що згідно ч. 4 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня досягнення повноліття дитиною, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також позивач звертає увагу, що держава згідно із законом, несе відповідальність за державні комунальні заклади охорони здоров`я. ОСОБА_1 вимагає відшкодування саме від Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради у зв`язку з тим, що Департамент охорони здоров`я своєю відповіддю від 17.01.2018 №М-0029 визнав свою відповідальність за КУ «Запорізьку міську багатопрофільну дитячу лікарню №5», надавши офіційну відповідь щодо того, що медичні працівники були начебто покарані, і що з ними проведено практичне заняття з техніки постановлення периферійного катетеру, цими діями Департамент охорони здоров`я, на думку позивача, визнав свою відповідальністю за завдану їй та її дитині шкоду. Крім того, зазначає, що статутний фонд КУ «Запорізька багатопрофільна лікарня №5» згідно з Витягом з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Комунальної установи «Запорізька багатопрофільна лікарня №5» складає 23 000,00 грн, що не може покрити витрати зі відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 204 000,00 грн. Вказує, що шкода заподіяна органом державної влади місцевого самоврядування їх посадовою або службовою особою відшкодовується за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Щодо моральної шкоди позивач зазначає, що у зв`язку з насильницькими діями працівників охорони здоров`я щодо її малолітньої дитини, було завдано фізичного болю, дитина кричала від болі на протязі 10 хвилин, доки лікарі хотіли їй встановити периферійний катетер, що спричинило тілесні ушкодження різних частин тіла, а саме двох рук, кисті двох рук та ступенів ніг, що залишило після себе багато синців. Як з`ясувалося, ця процедура була дитині зовсім не потрібна, тому що в цьому не було потреби, і як пізніше з`ясувалося, не було письмової рекомендації лікаря на проведення даної процедури. На її думку, дитині було завдано умисні легкі тілесні ушкодження та додатково порушено ч. 1 ст. 125 ККУ. Постановка периферійного катетера відбулася приблизно в період в ніч з 27 по 28 грудня 2017 року, а фото докази із зазначенням дати зйомки відбулися 01.01.2018 року, на 5 добу, де чітко видно жовті синці довкола уколів, та темні маленькі плями, котрі є місцями уколів, де намагалися поставити периферійний катетер, тому зазначає, що завдана їй моральна шкода полягає у: душевних стражданнях та хвилюванні, погіршенню стану здоров`я спричиненому катуванням дитини. Завдана моральна шкода дитини полягає у катуванні, психічній травмі та заподіянні значної шкоди тілу дитини, болях, котрі їй довелося пережити при катуванні її некваліфікованими медичними працівниками на протязі десяти хвилин, що призвело до синців на багатьох ділянках тіла, що в свою чергу можна кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження. Зазначає, що коли температура у дитини піднялася до 38,5 градусів і дитина відмовлялася пити воду, медичні працівники без погодження з лікуючим лікарем, тому що лікар на той момент вийшов із відділення, почали самостійно лікувати дитину, назначивши їй крапельницю для розрідження крові, зазначає, що коли дитина вийшла з маніпуляційного кабінету, у неї позивач знайшла дуже багато уколів на тілі. А саме на лівій кісті руки 3 уколи, на правій кісті руки 2 уколи, на правій ступні 1 укол, на лівій руці на згибі руки де вена безліч уколів. Тому коли через хвилин 15 прийшла лікар і позивач з`ясувала всі обставини, вона повідомила працівникам, що вони діяли не за протоколом лікарні, і спочатку треба було дитину напоїти водою, встановивши носогостральний зонт, тому що при підвищенні температури сосуди у дитини звужуються і фактично неможливо в них поставити периферійний катетер. Тому медичні працівники поставили носогостральний зонд, потім ОСОБА_1 дитину напоїла водою, і за дорученням лікаря поставила половину жарознижуючої свічки «Нурофен» в анальний отвір, температура почала спадати до 37,5 градусів. Потім ОСОБА_1 спитала у лікуючого лікаря, у зв`язку з тим, що дитина випила достатню кількість води температура спала, чи потрібно наразі ставити периферійний катетер. Лікар відповіла, що потреби в цьому немає. Тож, позивач вважає, що по перше, працівники без погодження з лікарем роблять призначення і лікують дитину, та по друге не було потреби дитині встановлювати периферійний катетер, тому що обійшлося без нього все лікування. Постає питання, чому в закладах охорони здоров`я дітей лікують медичні сестри, які не мають достатньо освіти. Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, що для того, щоб працівники закладу охорони здоров`я сумлінно почали виконувати свої повноваження, та щоб припинити лікування людей та малолітніх дітей в закладах охорони працівниками, котрі позбавлені на це права у зв`язку з відсутністю освіти, прав та досвіду і надалі, позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі. Вважає вимоги повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

23.03.2021 від відповідача Державна казначейська служба України засобами електронної пошти суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (т. 1, а.с. 122-127), які 24.03.2021 засобами поштового зв`язку надійшли на адресу суду (т. 1, а.с. 136-142), за змістом яких вважають, що докази, про витребування яких заявляє позивач, не мають значення для вирішення спору з огляду на викладені підстави позову та предмет доказування у даній справі.

23.03.2021 у підготовчому засіданні ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання позивача про проведення судово-медичної експертизи (т. 1, а.с. 132, 143-144). Окрім цього, ухвалою суду від 23.03.2021 у підготовчому судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів (т.1, а.с. 131, 145-146). В підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.03.2022.

29.03.2021 за клопотанням позивача, яке надійшло 29.03.2021 через канцелярію суду, продовжено підготовче провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено.

28.04.2021 на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому засіданні (вх. № 1636/21, т.1, а.с.172).

29.04.2021 через канцелярію суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з необхідністю надати додаткові докази (вх. № 13808/21, т.1 а.с. 186).

29.04.2021 підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням позивача.

У зв`язку з вибуттям судді Коломаренко К.А. у відпустку з 11.05.2021 по 01.06.2021 включно, судові засідання у вищевказаний період не призначались (т.1 а.с. 194).

22.06.2021 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів (т. 1 а.с. 207).

22.06.2021 року, ухвалою суду клопотання позивача про заміну у справі неналежного позивача ОСОБА_1 на належного позивача: ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 задоволено, за клопотанням позивача витребувано від ДУ «Урядовий контактний центр» запис телефонної розмови стосовно звернення ОСОБА_4 на гарячу лінію 1545, зареєстрований за №УГЛ МІ-7694493 ВІД 31.12.2017 року об 11:02 (т. 1 а.с.213, 217-220), після чого, підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника позивача.

08.07.2021 підготовче засідання було відкладено за клопотанням позивача у зв`язку з відсутністю її представника та ненадходженням витребуваного запису телефонної розмови стосовно звернення ОСОБА_4 на гарячу лінію 1545, зареєстрований за №УГЛ МІ-7694493 ВІД 31.12.2017 року об 11:02.

08.07.2021 надійшло клопотання позивача ОСОБА_4 про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів, та у зв`язку з відсутністю адвоката (т. 1 а.с. 228).

26.07.2021 до суду надійшов інформаційний лист на ухвалу суду від 22.06.2021 року від ДУ «Урядовий контактний центр», в якому зазначено, що вказаний запис відсутній, оскільки програмно-технічний комплекс Єдиної системи опрацювання звернень має обмежений ресурс, який не дозволяє зберігати записи розмов працівників Центру із заявниками більше одного року (т.1 а.с. 232-233).

09.08.2021 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_4 про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з необхідністю заміни її представника за призначенням ОСОБА_3 (вх. № 24612/21, т.1 а.с. 235). Цього ж дня, 09.08.2021 через канцелярію суду надійшла ще одна заява ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою її малолітньої дитини (вх. №24608/21, т.1 а.с. 236).

10.08.2021 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з неявкою усіх сторін у справі.

25.08.2021 через канцелярію суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з необхідністю заміни її представника за призначенням ОСОБА_3 (вх. №25742/21, т.2 а.с. 30).

25.08.2021 року підготовче засідання було відкладено за клопотанням позивача ОСОБА_4 для надання позивачем додаткових доказів та отримання додаткової правової допомоги.

08.09.2021 від адвоката Лічман І.І., яка діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі доручення для надання безоплатної правової допомоги №1090 від 03.09.2021 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (вх. №27123/21, т. 2 а.с. 42). З матеріалами справи адвокат Лічман І.І. ознайомлена 09.09.2021.

24.09.2021 за клопотанням позивача було продовжено підготовче судове засідання на 30 днів, після чого підготовче судове засідання було відкладено для надання можливості учасникам справи визначитись, чи є необхідність призначення врегулювання спору за участі судді, визначити обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення та порядок їх встановлення, вирішити, чи не бажають сторони укласти мирову угоду; відмовлено в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів.

28.09.2021 від адвоката Лічман І.І. надійшло повідомлення, відповідно до якого адвокат повідомила про припинення надання правової допомоги ОСОБА_4 на підставі правовго висновку від 27.09.2021 про необґрунтованість та передчасність позовних вимог (вх. №29609/21, т. 2 а.с.81).

06.10.2021 через канцелярію суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи до заміни представника за призначенням - адвоката Лічман І.І. (т.2, а.с.91).

06.10.2021 підготовче засідання було відкладено за клопотанням позивача, поданого через канцелярію суду та у зв`язку з її неявкою в підготовче засідання (т. 2 а.с. 97).

21.10.2021 від Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради надійшла інформація у відповідь на клопотання позивача (т. 2 а.с. 102-104).

Ухвалою суду від 04.11.2021 було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06.12.2021 року (т.2, а.с. 121-124).

23.11.2021 позивачем ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді Коломаренко К.А. у справі №334/6/21 провадження № 2/334/1401/21. 23.11.2021 заяву про відвід передано судді (т. 2, а.с. 130-134).

Ухвалою судді від 24.11.2021 визнано необґрунтованим заявлений позивачем ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі 334/6/21 відвід судді Коломаренко К.А., матеріали справи № 334/6/21 передано для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (т. 2 а.с. 174-177).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя (суддя Козлова Н.Ю.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід судді відмовлено (т. 2, а.с. 183).

25.11.2021 на виконання ухвали Запорізького апеляційного суду від 22.11.2021 (що надійшла до суду електронною поштою 24.11.2021) матеріали цивільної справи №334/6/21 направлено до Запорізького апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2021 (т. 2 а.с. 222).

01.12.2021 (в період перебування матеріалів справи в Запорізькому апеляційному суді) від позивача надійшла заява друга про відвід судді Коломаренко К.А. у зв`язку з новими підставами (т. 2 а.с. 227).

03.12.2021 матеріали цивільної справи повернуто до Ленінського районного суду міста Запоріжжя.

01.12.2021 ОСОБА_4 також подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з відводом судді (вх. 36730/21, т. 2 а.с. 226) та заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з поданою апеляційною скаргою до Запорізького апеляційного суду на ухвалу Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25.11.2021 (вх. №36731, т. 2 а.с. 235).

Ухвалою суду від 06.12.2021 визнано необґрунтованим заявлений позивачем ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі 334/6/21 відвід судді Коломаренко К.А., матеріали справи № 334/6/21 передано для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (т. 2 а.с. 242-244).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя (суддя Гнатюк О.М.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід судді відмовлено (т. 3 а.с. 3-4).

10.12.2021 на виконання ухвали Запорізького апеляційного суду від 06.12.2021 (що надійшла до суду електронною поштою 06.12.2021) матеріали цивільної справи №334/6/21 направлено до Запорізького апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2021 (т. 3 а.с. 62).

17.12.2021 матеріали цивільної справи №334/6/21 повернуто до Ленінського районного суду міста Запоріжжя (т. 3 а.с. 67).

23.12.2021 на виконання ухвали Запорізького апеляційного суду від 20.12.2021 (що надійшла до суду електронною поштою 22.12.2021) матеріали цивільної справи №334/6/21 направлено до Запорізького апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2021 (т. 3 а.с. 90).

06.01.2022 матеріали цивільної справи №334/6/21 повернуто до Ленінського районного суду міста Запоріжжя (т. 3 а.с. 95).

10.01.2022 матеріали справи фактично передані судді Коломаренко К.А.

Ухвалою суду від 10.01.2022 призначено судове засідання для розгляду справи на 10.02.2022 (т. 3 а.с. 99).

07.02.2022 через канцелярію суду надійшла заява від позивача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи у зв`язку з поданою касаційною скаргою на ухвали Апеляційного суду м. Запоріжжя до Верховного суду м. Києва на відвід судді щодо першого та другого відводу судді Коломаренко К.А. (вх. № 3715/22, т. 3, а.с. 106).

07.02.2022 від позивача ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , надійшла заява третя на відвід судді Коломаренко К.А. у зв`язку із новими підставами (вх. №3714/22, т. 3 а.с. 107).

Ухвалою судді від 07.02.2022 визнано необґрунтованим заявлений позивачем ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі 334/6/21 відвід судді Коломаренко К.А., матеріали справи № 334/6/21 передано для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (т. 3 а.с. 113-114).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя (суддя Бредіхін Ю.Ю.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід судді відмовлено (т. 3 а.с. 122).

09.02.2022 від ОСОБА_4 надійшла заява, сформована в системі «Електронний суд» (вх. №3945/22 т. 3 а.с. 125) про перенесення розгляду цивільної справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному по догляду за дитиною.

09.02.2022 від ОСОБА_4 надійшла заява, сформована в системі «Електронний суд» (вх. №3939/22 т. 3 а.с. 127-128) про перенесення розгляду цивільної справи до вирішення питання відводу судді Коломаренко К.А. в апеляційному та касаційному порядку.

10.02.2022 судове засідання у зв`язку з неявкою позивача у справі було відкладено на 10 березня 2022 року о 09 годині 00 хвилин.

02.03.2022 року до суду в електронній формі, яка містить зазначення про те, що документ було сформовано в системі «Електронний суд», надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням воєнного стану на території України згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року згідно ЗУ «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, до закінчення воєнного стану (вх. №3868/22, т.3 а.с.144-145).

Судове засідання 10.03.2022 року не відбулося у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та запровадженням особливого режиму роботи суду, пов`язаний з загрозою життю, здоров`ю та безпеці учасників справ та працівників суду в умовах збройної агресії проти України (т.3 а.с.147).

14.03.2022 через канцелярію суду надійшла заява четверта від позивача ОСОБА_4 про відвід судді Коломаренко К.А. у зв`язку з новими підставами (вх. №5927/22, т.3, а.с.148) та заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з поданою четвертою заявою на відвід судді Коломаренко К.А. у зв`язку з новими підставами (вх. №3928/22, т.3 а.с. 152-153).

У зв`язку з встановленням особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану, розгляд справи відкладено до усунення обставин, які зумовлюють особливий режим роботи суду пов`язаний з загрозою життю, здоров`ю та безпеці учасників справ та працівників суду в умовах збройної агресії проти України.

23.05.2022 через канцелярію суду повторно надійшла заява четверта від позивача ОСОБА_4 про відвід судді Коломаренко К.А. у зв`язку з новими підставами (вх. №8144/22, т.3, а.с.159). Окрім цього, 23.05.2022 через канцелярію суду надійшла заява п`ята від позивача ОСОБА_4 про відвід судді Коломаренко К.А. у зв`язку з порушенням суддею Коломаренко К.А. засад підготовчого провадження та ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (вх. №8142/22, т.3, а.с.162-163) та заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з поданою четвертою та п`ятою заявою про відвід судді Коломаренко К.А., просить відкласти розгляд справи після закінчення війни (т.3, а.с. 164).

Ухвалою суду 23.05.2022, розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_4 про відвід судді Коломаренко К.А. визнано відвід необґрунтованим (т. 3, а.с.166-167).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя (суддя Ісаков Д.О.) у задоволенні заяви заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід судді відмовлено (т. 3, а.с.171-173).

У судовому засіданні 26.05.2022 було задоволено клопотання позивача про долучення доказів та відкладено для надання позивачу часу для обґрунтування клопотання про повернення справи на стадію підготовчого засідання.

В судовому засіданні 15.06.2022 ОСОБА_4 заявлено усний відвід судді Коломаренко К.А. Ухвалою суду від 15.06.2022 відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_4 про відвід судді Коломаренко К.А. (т.4 а.с.78-79). Також в судовому засіданні протокольними ухвалами відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження відмовлено, в задоволенні клопотання про залучення третіх сторін на стороні позивача Бюро співробітника Всесвітньої організації охорони здоров`я, моніторингової місії з прав людини Управління Верховного комісара ООН із прав людини в Україні, представництва Європейського союзу в Україні, Уповноваженого з питань дотримання прав людини.

В судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги, викладені в позовні заяві підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що вважає, що кримінальне правопорушення було вчинено відносно її малолітньої дитини Департаментом охорони здоров`я Запорізької міської ради, оскільки при лікуванні її дитини в грудні 2017 року було порушено протокол лікування, медсестри, які не мають відповідної освіти, діяли на власний розсуд. Вважає, що до її дитини застосовували тортури, оскільки на руці дитини були синці. Крім того, вказує, що препарати, якими лікували її дитину мали надаватись безкоштовно, але їй повідомили, що препарати відсутні і вона має придбати їх за власні кошти, на що витратила приблизно 700 грн. Також зазначала, що органами поліції неналежно здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, тому у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР, відсутня особа, якій повідомлено про підозру чи вручено обвинувальний акт, відсутній вирок у справі. Посилаючись на вимоги Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН про права дитини, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Державної казначейської служби України Маковська А.О. проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини. Про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом вручення судової повістки в приміщенні суду, про що в матеріалах справи міститься розписка про вручення повістки (т. 3, а.с. 191). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Крім того, учасники справи виклали письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у письмових заявах по суті справи, визначених ст. 174 ЦПК України.

Заслухавши думку учасників процесу, з огляду на те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату час та місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направив, з заявами, клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертався, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, поданий відповідачем, в якому викладено позицію відповідача по суті спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 25).

Як вбачається з виписного епікризу з історії хвороби №14308, ОСОБА_2 перебувала на лікуванні в 5 ДМКБ ДИБО з 26.12.2017 по 31.12.2017. Дитина виписана з покращенням (за наполяганням батьків) з рекомендаціями щодо продовження лікування (т. 1 а.с. 8).

31.12.2017 об 11 годині 02 хвилини урядовою гарячою лінією 1545 зареєстровано звернення ОСОБА_5 , відповідно до якого «заявниця інформує, що 25.12.2017 року разом з дитиною, ОСОБА_2 (2017р.н.) потрапила до п`ятої міської дитячої лікарні м. Запоріжжя. Повідомляє, що 28.12.2017 медсестри ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також лікар ОСОБА_8 встановлювали дитині катетер не за протоколом, при цьому у дитини сколоті всі руки та «катетер» так і не змогли встановити. Зазначає, що в подальшому ОСОБА_8 знала, що працівники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ставлять катетер не за протоколом, але при цьому не вдіяла ніяких дій. Вказує на те, що ОСОБА_2 потрапила до зазначеної лікарні з рото вірусною інфекцією через те, що медичні працівники були без маски та дитина захворіла на ОРВІ з 28.12.2017. Просить вжити заходів впливу щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , яка чергувала 28.12.2017». За вказаним зверненням сформована реєстраційно-контрольна картка звернення №МІ-7694493 (т. 1 а.с. 58).

При цьому, запис розмови на урядовій «гарячій лінії» працівника Державної установи «Урядовий контактний центр» із заявником ( ОСОБА_5 ), за наслідками якої 31.12.2017 було зареєстроване звернення за №МІ-7694493, суду надано не було, оскільки за повідомленням Державної установи «Урядовий контактний центр» програмно-технічний комплекс Єдиної системи опрацювань звернень має обмежений ресурс, який не дозволяє зберігати записи розмов працівників Центру із заявниками більше одного року (т. 1 а.с.232-233).

17.01.2018 за вих №М-0029 на ім`я ОСОБА_5 . Департаментом охорони здоров`я Запорізької міської ради спрямовано лист «Про розгляд звернення», відповідно до якого Департамент охорони здоров`я по суті звернення ОСОБА_5 на Урядову «гарячу лінію» щодо дій медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» повідомив ОСОБА_5 , що за інформацією КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» 12.01.2018 розглянула звернення на оперативній нараді відділення,адміністрацією акцентовано увагу на виконання функціональних обов`язків всіма медичними працівниками, з медичними сестрами проведено практичне заняття з техніки постановки периферійного катетеру (т. 1 а.с. 7).

29.12.2020 ОСОБА_5 звернулась до начальника Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 137 КК України, а саме неналежне виконання обов`язків щодо охорони життя та здоров`я дітей, відповідно до якого просила внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст 137 КК України та розпочати розслідування з посиланням на обставини перебування заявника в лікарні з дитиною в період з 25.12.2017 по 31.12.2017 (т. 1 а.с. 5-6).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 06.01.2021 у справі №334/3/21 задоволено скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язано уповноважену особу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 29.12.2020 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 137 КК України та розпочати досудове розслідування, відповідно до підслідності, визначеної КПК України (т. 1 а.с. 28).

20.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за №0000118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137 КК України, за фабулою: «19.01.2021 надійшла ухвала Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 06.01.2021 №334/3/21, згідно якої уповноважену особу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 29.12.2020, про те, що у період часу з 25.12.2017 по 31.12.2017 працівники КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» за адресою АДРЕСА_1 , неналежно виконали обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітнього, внаслідок несумлінного ставлення до них» (т. 1 а.с. 29).

11.03.2021 постановою слідчого СВ відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, винесеною у кримінальному провадженні №0000118, ОСОБА_5 визнано в якості потерпілої в кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 177).

14.06.2021 постановою слідчого СВ відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000118 від 20.01.2021 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т. 2 а.с. 18-21).

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 14.07.2021 у справі №337/1547/21 закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження ЄРДР №0000118 від 20.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137 КК України, у зв`язку зі скасуванням оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження прокурором (т. 2 а.с. 22).

Також позивачем надано копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 07.05.2021 за №0000437 до ЄРДР внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 125 КК України, за фабулою: «07.05.2021 до Запорізького РУП надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те, що в період часу з 27.12.2017 по 28.12.20217 невстановлена особа, перебуваючи у КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР, яка розташована за адресою м. Запоріжжя. вул. Новгородська, 28А, намагаючись встановити катетер для введення крапельниці малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинила останній тілесні ушкодження» (т. 1 а.с. 200).

18.05.2021 постановою дізнавача СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Головіну Алісу Сергіївну визнано в якості малолітньої потерпілої в кримінальному провадженні №0000437 від 07.05.2021 (т. 1 а.с. 201).

18.05.2021 постановою дізнавача СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Міллер А.О. залучено до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000437 від 07.05.2021 як законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 202).

18.06.2021 ОСОБА_5 звернулась до начальника Запорізького районного управління поліції з заявою про відкриття кримінального провадження за ч. 1 ст 384 КК України про введення в оману суду Департаментом охорони здоров`я (т. 2 а.с. 4) на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30.04.2021 у справі №334/2205/21, якою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язано уповноважену особу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 , яка надійшла до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 23.03.2021 про вчинення кримінального правопорушення, та розпочати досудове розслідування відповідно до підслідності, визначеної КПК (т. 2 а.с. 5).

01.07.2021 за №0000647 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 384 КК України, за фабулою: «01.07.2021 до Запорізького РУП надійшла заява від ОСОБА_12 щодо введення в оману суду Департаментом охорони здоров`я» (т. 2 а.с. 14).

01.09.2021 за №0000643 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КК України за фабулою: «31.08.2021 через секретаріат ВП №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області вх. №М-573 від 31.08.2021 про те, що посадові особи КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяца лікарня №5» порушила права ОСОБА_5 на безоплатну медичну допомогу (т. 2 а.с. 64).

07.09.2021 постановою дізнавача СД ВП №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Міллер А.О. визнано в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000643 (т. 2 а.с. 65).

29.09.2021 за №0000060 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 126 КК України за фабулою: «28.09.2021 до Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області надійшла ухвала Ленінського районного суду міста Запоріжжя щодо внесення відомостей до ЄРДР відповідно заяви ОСОБА_5 про те, що вчинено мордування відносно її доньки ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 111).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вважає, що шкоду її дитині завдано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме несумлінного ставлення до обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітнього, медичними сестрами ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , які працювали медичними сестрами КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5».

При цьому, позовні вимоги до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради обґрунтовує положеннями ст. ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Конституція України у ст. 56 проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вона заподіяна, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, ст. ст. 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що особи, які, на думку позивача, вчинили кримінальне правопорушення, ти самим спричинивши позивачу та її малолітній дитині моральну шкоду, відносяться до категорії посадової або службової особи органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, з Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 107) вбачається, що у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано відомості щодо юридичної особи Комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради (, організаційно-правова форма юридичної особи комунальне підприємство), яке є правонаступником Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5». Засновником вказаної юридичної особи зазначено Запорізьку міську раду.

При цьому, обґрунтовуючи пред`явлення позову саме до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради позивач посилається на ту обставину, що статутний фонд КУ «Запорізька багатопрофільна лікарня №5» згідно з Витягом з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Комунальної установи «Запорізька багатопрофільна лікарня №5» складає 23 000,00 грн, що не може покрити витрати зі відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 204 000,00 грн.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам необхідно виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою, тоді належним відповідачем у справі є держава Україна, як учасник цивільних відносин.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18), від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження 14-515цс19), у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 202/6457/16-ц (провадження № 61-26176св18), від 06 лютого 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 61-18697св18), від 28 жовтня 2020 року у справі № 610/3221/19 (провадження № 61-9875св20).

Відповідно до пунктів 63, 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28)).

Отже, належним відповідачем у цій справі є держава, яка повинна брати участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади (дії якого призвели до завдання позивачу шкоди).

Враховуючи наведене, Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради не є належним відповідачем у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Суд звертає увагу, що позивач обґрунтовує свої вимоги не тільки неналежним виконанням медичними працівниками своїх обов`язків, а саме вчиненням ними кримінального правопорушення, при цьому доказів вчинення кримінального правопорушення суду не надає.

Згідно з статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювання, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Статтею 56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, шкода, завдана кримінальним правопорушенням повинна бути відшкодована особами, які вчинили кримінальне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що досудове слідство у кримінальному провадженні №0000118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137 КК України за фактом неналежного виконання працівниками КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітнього, внаслідок несумлінного ставлення до них триває, винних осіб не встановлено.

Також досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000697, яке розпочато 15.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, №0000437, яке розпочато 30.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, №0000643, яке розпочато 01.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КК України, триває та контролюється відділом дізнання ГУНП у Запорізькій області (т. 4 а.с. 45).

Відомостей про прийняті згідно кримінального процесуального законодавства України рішення за результатами здійснення досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях станом на день розгляду справи суду не надано.

Медичних сестер КНП «Міська дитяча лікарня №5» ОСОБА_13 та ОСОБА_7 допитано в якості свідків у кримінальному провадженні (т. 4 а.с. 49-54), у кримінальному провадженні проведено судово-медичну експертизу. За підсумками, які викладені у висновку експерта №566/к: «діагноз дитині був встановлений своєчасно; лікування призначене ОСОБА_2 відповідно встановленому діагнозу та вимогам наказу МОЗ України від 10.12.2007 №803 «Про внесення змін до наказу МОЗ від 09.07.2004 №354 «Про затвердження протоколів діагностики та лікування інфекційних хвороб у дітей»; згідно наданої медичної документації дитина ОСОБА_2 отримувала регідратаційну терапію методом пероральної регідратації. Незважаючи на проведене лікування у стані дитини від 29.12.2017 відмічалась негативна динаміка, у зв`язку з чим була призначено інфузійна терапія з метою зниження проявів симптомів інтоксикації організму. Інфузійна терапія не була проведена з технічних причин, у зв`язку з чим було призначено пероральну регідратацію через назогастральний зонд. Комісія вважає, що погіршення стану дитини, незважаючи на проведене лікування, могло бути приводом для призначення інфузійної терапії. В наданій на дослідження медичній документації записи щодо наявності у дитини ОСОБА_2 будь-яких тілесних ушкоджень відсутні. Виходячи з наданих на розгляд комісії матеріалів жлдних проявів недоліків надання медичної допомоги, які б викликали погіршення стану здоров`я дитини ОСОБА_2 зафіксовано не було. У стані дівчинки відмічалась позитивна динаміка, за письмовим наполяганням матері ОСОБА_2 була виписана 31.12.2017» (т. 4 а.с. 56-66).

Відомостей про повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні, складанні відносно будь-якої особи обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні чи наявність вироку суду, в якому встановлено факт вчинення кримінального правопорушення та будь-кого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 137 КК України позивачем суду не надано.

Так, відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є їх порушення, невизнання або оспорювання. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Наведені норми процесуального права позивачем не дотримано, доказів, які б підтверджували наявність складових для відшкодування моральної шкоди, суду також не надано.

Крім того, у своїх позовних вимогах позивач просить суд стягнути шкоду, завдану їй та її дитині, на її переконання, посадовими чи службовими особами органу місцевого самоврядування в розмірі 4 204 000,00 грн., при цьому доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди у такому розмірі саме посадовими чи службовими особами органу місцевого самоврядування, не надано, як і доказів причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діяннями відповідачів не наводить, що відповідно до ст. 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, на свій розсуд розпорядився своїми правами та обов`язками щодо обрання способу захисту, предмету та вимог позову, збирання доказів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

В ході підготовчого провадження суд неодноразово роз`яснював позивачеві, що входить до предмета доказування у справах про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за клопотаннями позивача неодноразово оголошував перерву у засіданнях для подання позивачем додаткових доказів, витребування доказів, звернення за правовою допомогою. Також позивачеві роз`яснювалось право зміни підстав або предмета позову, для чого також надавався час та оголошувались перерви. Проте позивач наданими правами не скористався.

При цьому, посилання ОСОБА_5 на неможливість реалізації нею своїх прав як позивача в повному обсязі через надання неналежної правової допомоги адвокатом за призначенням, на підтвердження чого надано копію Рішення дисциплінарної палати КДКА Запорізької області від 17.12.2022 №2/2-2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_3 (т. 3 а.с. 160-161), суд вважає неспроможними, оскільки як вбачається з матеріалів справи 09.08.2021 року та 25.08.2021 через канцелярію суду ОСОБА_5 надавала заяви про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з необхідністю заміни її представника за призначенням ОСОБА_3 . Такі заяви судом були задоволені. Після чого, до участі у справі була залучена адвокат Лічман І.І., яка ознайомилась з матеріалами справи 09.09.2021. Після чого 28.09.2021 від адвоката Лічман І.І. надійшло повідомлення, відповідно до якого адвокат повідомила про припинення надання правової допомоги ОСОБА_5 на підставі правового висновку від 27.09.2021 про необґрунтованість та передчасність позовних вимог та 06.10.2021 підготовче засідання було відкладено за клопотанням позивача і лише ухвалою суду від 04.11.2021 було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини, про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду, є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо заявленого відповідачем Департаментом охорони здоров`я Запорізької міської ради клопотання про відмову у позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності, суд зазначає, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

З огляу на те, що судом в задоволенні позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю, питаня про застосування наслідків спливу строку позовної давності судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 141, 158, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя: Коломаренко К. А.