Справа № 569/4464/19 Головуючий у 1 інстанції: Бердій М. А.
Провадження № 22-ц/802/1055/22 Категорія: 76 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Карпук А. К., Киці С. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

з участю:

представника позивача Спічек Г. В.,

представника відповідача Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу» Данилова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Держпраці у Рівненській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, про визнання незаконним і скасування наказу про надання відпустки, визнання недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характеру, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт про нещасний випадок, за апеляційною скаргою відповідача Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що він з 11 травня 2018 року працював слюсарем у Державному вищому навчальному закладі (далі ДВНЗ) «Рівненський коледж економіки та бізнесу». 08 серпня 2018 року на робочому місці у робочий час з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав першу групу інвалідності та потребує довготривалої та вартісної реабілітації.

У листопаді 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про видачу акта про нещасний випадок на виробництві, проте отримав відповідь про неможливість провести об`єктивне розслідування нещасного випадку невиробничого характеру.

Після його звернення до Управління Держпраці у Рівненській області йому надали акт № 22 про нещасний випадок невиробничого характеру від 10 грудня 2018 року та повідомили про те, що він нібито перебував у відпустці без збереження заробітної плати з 06 серпня 2018 року по 09 серпня 2018 року.

Заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати з 06 серпня 2018 року він не писав, а 08 серпня 2018 року перебував на робочому місці та виконував завдання керівництва.

Посилаючись на зазначені обставини та уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати недійсним та скасувати наказ відповідача від 06 серпня 2018 року № 32-о про надання відпустки без збереження заробітної плати, визнати недійсним акт № 22 про нещасний випадок невиробничого характеру від 10 грудня 2018 року, складений на підставі проведеного відповідачем розслідування і затверджений керівником ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» 10 грудня 2018 року, визнати таким, що пов`язаний з виробництвом нещасний випадок, який стався з позивачем 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» на АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідача скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано наказ директора ДВНЗ «Рівненський коледж економіки і бізнесу» від 06 серпня 2018 року № 32-о про надання відпусти без збереження заробітної плати ОСОБА_1 . Визнано недійсним акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 10 грудня 2018 року № 22, складений на підставі розслідування, проведеного ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу», затверджений директором 10 грудня 2018 року. Визнано таким, що пов`язаний з виробництвом нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 08 серпня 2018 року на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» за адресою: вул. Київська, 53, м. Рівне. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року постанову Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Волинського апеляційного суду від 05 травня 2021 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року постанову Волинського апеляційного суду від 05 травня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Спічек Г. В. апеляційну скаргу заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Третя особа Управління Держпраці у Рівненській області подала суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами про те, що нещасний випадок, який стався з ним 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу», пов`язаний з виробництвом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За матеріалами справи судом установлено, що з 11 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 працював у ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» слюсарем.

08 серпня 2018 року з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав травму голови.

Згідно з картою виїзду швидкої медичної допомоги від 08 серпня 2018 року № 18 позивач ОСОБА_1 був доставлений в приймальне відділення Центральної міської лікарні м. Рівного із діагнозом: забійна рана тім`яної ділянки голови, гостра алкогольна інтоксикація. Виклик швидкої був здійснений сторонньою особою о 15 годині 44 хвилин 08 серпня 2020 року на адресу: АДРЕСА_2 за коледжем. У карті виїзду зазначено особу ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 18).

Згідно з проведеною Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2020 року перевіркою встановлено, що з огляду на перебіг захворювання та отримані травми ОСОБА_4 (згідно з посвідченням), який був доставлений 08 серпня 2018 року у КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради із закритою черепно-мозковою травмою (забійна рана тім`яної частини голови, гостра алкогольна інтоксикація) та хворий ОСОБА_1 це одна і та ж особа (т. 1, а. с. 7880).

Відповідно до виписного епікризу № 14982 КНП «Центральна міська лікарня» ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 10 серпня 2018 року до 21 вересня 2018 року. Травма отримана за невиявлених обставин 08 серпня 2018 року, доставлений у приймальне-діагностичне відділення Центральної міської лікарні 10 серпня 2018 року у важкому стані з переломовивихом С6-С7 хребців, із забоєм спинного мозку, з порушенням функцій тазових органів (т. 1, а. с. 19).

У зв`язку з отриманою травмою у період з 10 серпня 2018 року до 03 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії АДО № 001799, серії АДН № 993842, серії АДО № 000842, серії АДН № 993250, серії АДН № 993629, серії АДН № 993544. Причиною непрацездатності зазначено невиробничі травми (т. 1, а. с. 41-43).

29 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою заявою про отримання акта за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який трапився з ним 08 серпня 2018 року (т. 1, а. с. 8).

У своїх роз`ясненнях щодо розслідування невиробничого нещасного випадку, що стався із працівником коледжу ОСОБА_1 , відповідач зазначив, що у ході розслідування були отримані пояснення потерпілого із зазначенням умов та обставин настання події. Зі слів потерпілого ОСОБА_1 випадок травмування настав з необережності при вирішенні особистих завдань життєдіяльності. Подія сталася 08 серпня 2018 року близько 17 години 20 хвилин на вул. Київській, 53. Після падіння потерпілому надана медична допомога за зверненням у приймально-діагностичне відділення Центральної міської лікарні м. Рівне 08 серпня 2018 року, куди його було доставлено каретою швидкої медичної допомоги. Проте у ході розслідування комісія встановила, що 08 серпня 2018 року ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався, а лише 10 серпня 2018 року близько 12 години 00 хвилин він був доставлений каретою швидкої допомоги з дому та госпіталізований у нейрохірургічне відділення Центральної міської лікарні.

Потерпілий ОСОБА_1 надав лікарняний листок непрацездатності від 10 серпня 2018 року. Враховуючи відсутність свідків події травмування, невідповідність показань потерпілого і з`ясованих вище обставин, комісія не вбачає можливості провести об`єктивне розслідування випадку травмування, з`ясування істинних причин, умов, обставин нещасного випадку, місця настання події травмування та стану потерпілого, що зумовив нещасний випадок (т. 1, а. с. 9).

Відповідач утворив комісію з розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем 08 серпня 2018 року, за висновками якого був складений акт № 22 від 10 грудня 2018 року.

Акт за формою Н-1 відповідач не складав, оскільки комісія не встановила, за яких обставин позивач отримав травму, та дійшла висновку, що причиною травмування є особиста необережність позивача. Крім того, в акті зазначено, що ОСОБА_1 з 06 до 09 серпня 2018 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати (т. 1, а. с. 12).

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Держпраці у Рівненській області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області із письмовою заявою про зобов`язання ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ним 08 серпня 2018 року, відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, та видати акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві (т. 1, а. с. 1011).

Згідно з листом Рівненського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Рівненській області від 18 січня 2019 року за вихідним № 11-01-09-93 позивачу відмовлено у проведенні розслідування нещасного випадку на виробництві згідно з Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, з посиланням на те, що нещасний випадок, який стався з позивачем, є випадком невиробничого характеру і розслідується відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270 (т. 1, а. с. 13).

Відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0951699 ОСОБА_1 з 04 грудня 2018 року встановлена І група інвалідності з причини загального захворювання (т. 1, а. с. 7).

Із копії витягу з наказу від 06 серпня 2018 року № 32-о убачається, що відповідач на підставі заяви позивача надав йому відпустку без збереження заробітної плати в період з 06 до 09 серпня 2018 року (т. 1, а. с. 14, 15).

Разом з тим згідно з висновком судової експертизи від 20 серпня 2019 року № 1.1-222/19, проведеної на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2019 року Рівненським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України, рукописні записи в примірнику автобіографії ОСОБА_1 та в заяві про надання відпустки без збереження заробітної плати від 06 серпня 2018 року виконані різними особами (т. 1, а. с. 105-109).

Відповідно до частини 1 статті 3, частини 4 статті 43 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частинами 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» нещасний випадок обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерті.

Частиною 2 статті 171 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина 1 статті 13 Закону України «Про охорону праці»).

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Таким чином, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а у разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності врегульована Порядком № 1232, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно із пунктом 7 Порядку № 1232 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1232 комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1232 обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.

Пунктом 16 Порядку № 1232 передбачено перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, зокрема відповідно до підпункту 4 пункту 16 Порядку обставинами, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, є алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене виробничим процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком.

Отже, з`ясування обставин і причин нещасного випадку, обстеження місця настання нещасного випадку, одержання письмових пояснень потерпілого та свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, складання акта розслідування нещасного випадку за формою Н-1 належить до компетенції комісії з розслідування нещасного випадку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування наказу директора ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» № 32-о про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 , оскільки, як було встановлено судом, позивач не звертався до відповідача із заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати, що підтверджується висновком експерта № 1.1-222/19 від 20 серпня 2019 року.

На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно зазначив, що висновки комісії, викладені в акті про нещасний випадок невиробничого характеру № 22 від 10 грудня 2018 року про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 08 серпня 2018 року о 17 годині 20 хвилин, суперечать пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232, яким передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства; перебування на робочому місці, на території підприємства для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, оскільки позивачем доведено факт його травмування в робочий час при виконанні трудових обов`язків 08 серпня 2018 року, про що, зокрема, свідчать записи у карті виїзду швидкої медичної допомоги від 08 серпня 2018 року № 18 у якій зазначено, що прийом виклику було здійснено о 15 годині 44 хвилини (т. 1 а. с. 18), тобто в робочий час. Окрім того, відповідачем за позивача сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду України нараховані за серпень 2018 року згідно індивідуальних відомостей застрахованої особи (т. 1, а. с. 61).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу директора ДВНЗ «Рівненський коледж економіки і бізнесу» від 06 серпня 2018 року № 32-о про надання відпусти без збереження заробітної плати ОСОБА_1 , про визнання недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характеру від 10 грудня 2018 року № 22, складеного на підставі розслідування, проведеного ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу», затвердженого директором 10 грудня 2018 року, про визнання таким, що пов`язаний з виробництвом, нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» за адресою: вул. Київська, 53, м. Рівне, про зобов`язання ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 08 серпня 2018 року на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» за адресою: вул. Київська, 53, м. Рівне.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).

Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що нещасний випадок, який стався з ним 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу», пов`язаний з виробництвом.

Натомість відповідач не надав суду докази на спростування того, що позивач травмувався в не робочий час і не при виконанні трудових обов`язків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді