Провадження № 2/679/192/2022
Справа № 679/153/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі: судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання: Плазій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», третя особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року представник позивача адвокат Огойко А.А. звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 ..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказав, що 17 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за №1298 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» (далі ТОВ «ФК «АЛАНД») заборгованості на загальну суму 16 412,28 грн.

Окрім того, 15 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем відкрито виконавче провадження №61851830 щодо примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису та стягнення з позивача 16 412,28 грн.

15 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61851830 на суму 400,00 грн та про стягнення з боржника основної винагороди виконавця в розмірі 1 641,23 грн.

11 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем в межах вказаного виконавчого провадження №61851830 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Представник позивача у позові зазначив, що відповідач протиправно намагається в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору №0 від 25 вересня 2012 року.

Поряд з цим, представник позивача у позові зауважує, що строк звернення стягувача за захистом своїх прав сплив 25 вересня 2017 року, в той же час, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни 17 січня 2020 року.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною протиправно, без належних на те правових підстав. Зокрема, оспорений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі статей 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Перелік) в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Також, на переконання представника позивача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. з огляду на надані відповідачем документи вчинено виконавчий напис за відсутності оригіналу кредитного договору.

На підставі наведеного позивач, посилаючись на ст. ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», просить визнати виконавчий напис вчинений 17 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за №1298, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором №0 від 25 вересня 2012 року в сумі 16 412,28 грн таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення майбутнього позову задоволено, зупинено стягнення за оспорюваним виконавчим написом.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив, а третя особа пояснень на позовну заяву не надали.

В судове засідання, позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явились, надіслали на адресу суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа, Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович в судове засідання не з`явився, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 17 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1298, за яким ОСОБА_1 є боржником перед ПАТ «Укрсиббанк» 25 вересня 2012 року №0, право вимоги за яким відсутплено до ТОВ «ФК «АЛАНД» (код в ЄДР 42642578) на підставі договору про відступлення права вимоги №02/10/2019, укладеного 02 жовтня 2019 року.

Виконавчим написом пропонується стягнути заборгованість за період з 18.02.2018 року по 29.11.2019 року у розмірі: 11 490,55 грн заборгованості за сумою кредиту, 2 469,60 грн прострочена заборгованість за комісією; 2 152,13 грн заборгованості за процентами та комісією, що разом становить 16 112,28 грн. Крім того, за вчинення виконавчого напису зі стягувача отримано 300,00 грн, що також підлягає до стягнення з боржника. Таким чином, загальний розмір стягнення за оспорюваним виконавчим написом становить 16 412,28 грн.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем на підставі виконавчого напису №1298 від 17 січня 2021 року відкрито виконавче провадження №61851830 від 15 квітня 2020 року за заявою відповідача.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі вчиненого виконавчого напису №1298 від 17 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем 15 квітня 2020 року винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61851830 на суму 400,00 грн та про стягнення з боржника винагороди виконавця в розмірі 1 641,23 грн.

11 січня 2022 року в рамках цього ж виконавчого провадження №61851830 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Таким чином між сторонами виник спір у сфері кредитних правовідносин. При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок).

Означеним Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно пункту 3 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Окрім того суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17.

Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Як убачається із матеріалів справи, нотаріус видав спірний виконавчий напис керуючись пунктом 2 Переліку щодо стягнення заборгованості на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін, у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано не чинною.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріус Хара Н.С. керувалася нормами Переліку, які за рішенням суду були визнані нечинними.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих суду документів неможливо встановити факт виникнення заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 25 вересня 2012 року.

Із наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

При цьому суд зауважує, що відповідно до підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню мають бути задоволені в повному обсязі.

Суд також приймає до уваги доводи позивача про вчинення оспорюваного ним виконавчого напису із порушенням трирічного строку, установленого ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.257 ЦК України для вчинення виконавчих написів щодо стягнення заборгованості у безспірному порядку

Зважаючи на задоволення позову у цій частині, на переконання суду, задоволенню підлягає вимога позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судових витрат понесених позивачем за розгляд справи на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, в сумі 5 044,80 грн.

На підтвердження вказаної суми витрат представник позивача надав договір про надання правової допомоги, укладеного 05 травня 2020 року між адвокатом Огойком А.А. та Гуменюк О.В.

Крім того, представник позивача для підтвердження витрат позивача на правову допомогу надав оригінали акту про надання правової допомоги від 28 квітня 2022 року на суму 5 044,80 грн та квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 29 квітня 2022 року про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Огойка А.А. 5 044,80 грн.

З урахуванням наведених вище вимог ЦПК України, а також наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 5 044,80 грн. у зв`язку із задоволенням позовних вимог. Вказаний розмір витрат є документально підтвердженим, обґрунтованим, відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг, а також значенню справи для позивача.

Суд враховує, що позивачем сплачено за подання заяви про забезпечення позову та за пред`явлення позовної заяви 992,40 грн судового збору, який підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Згідно із ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, з урахуванням задоволення позову, підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, вчинений 17 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною і зареєстрований в реєстрі за №1298, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором №0 від 25 вересня 2012 року в сумі 16 412,28 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката, в сумі 5 044,80 грн., а також судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 07.06.2022

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», місце знаходження: вул.Саксаганського, буд.№14, офіс №301, м.Київ, 01033, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович, місце знаходження: вул. М. Грушевського, буд.№87, кабінет №405, м. Хмельницький, 29000, посвідчення №0074.

Суддя Р.М. Стасюк