Справа №345/5797/21
Провадження № 2/345/197/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2022 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Мигович О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, обгрунтовуючи позов тим, що відповідачка по справі ОСОБА_2 являється його матір`ю. На даний час ОСОБА_1 навчається на І курсі (ОР магістр) денної бюджетної форми навчання спеціальності «Політологія» Факультету історії, політології і міжнародних відносин ДВНЗ Прикарпатського національного Університету ім.В.Стефаника. Навчання в університеті, крім побутових витрат також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування. Так як відповідачка є працездатною, а тому позивач просить суд стягувати з відповідачки аліменти на його користь на час навчання, за умови продовження навчання щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно.

Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву, відповідачка позов визнала частково. В обґрунтування своїх заперечень вказала, що окрім нього, на її у триманні перебувають брат та сестра позивача. Ті аліменти які сплачує її колишній чоловік не покривають і третини того, що необхідно дітям. Її ставлення до нього, як мами, всерівно ніколи не зміниться, бо ОСОБА_1 є її сином, і вона як будь яка інша мама хоче для своєї дитини завжди тільки найкращої долі. Не заперечує щодо стягнення аліментів на у тримання сина ОСОБА_1 на час навчання у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно.

Позивач подав відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначив, що позовні вимоги підтримує у повномі обсязі. Вказує, що відповідачка не надає жодних доказів про надання йому матеріальної допомоги. Він отримує стипендію, однак вона не є підвищеною. Суму яку він отримує є недостатньою для забезпечення його побутових потреб та отримання ним стипендії не позбавляє відповідачку обов`язку утримувати його як повнолітню дитину, яка прожовжує навчання.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачка справі ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).

З довідки Прикарпатського національного технічного університету імені Василя Стефаника від 07.09.2021 вбачається, що ОСОБА_1 навчається на І курсі (ОР магістр) денної бюджетної форми навчання спеціальності «Політологія» Факультету історії, політології і міжнародних відносин ДВНЗ Прикарпатського національного Університету ім.В.Стефаника - (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Приписами ст. ст.12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд приймає до уваги доводи позивача, про те, що він несе витрати пов`язанні: з харчуванням, навчанням, купівля одягу, комп`ютерної техніки, що є досить значними, а тому потребує допомоги на своє утримання. Разом з тим позивач є особою молодого віку, тобто також на власний розсуд піклуватись про своє утримання та матеріальне забезпечення.

Суд враховує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Також, суд приймає до уваги, особу відповідачки ( працездатна, молодого віку, офіційно працевлаштована), яка має на утриманні також двох дітей дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Повнолітній син має право на отримання допомоги від батьків і є таким, що потребує такої допомоги, оскільки не досяг 23 річного віку і продовжує навчання. При цьому суд враховує, що син навчається за денною бюджетною формою і відповідно відсутня необхідність витрат коштів на оплату навчання; а також отримання студентом, що навчається за бюджетні кошти, стипендії за результатами якості навчання.

Суд враховує встановлений законом прожитковий мінімум, і визначений законом гарантований розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, і що для визначення особи такою, що не потребує матеріальної допомоги, особа має бути забезпечена на рівні мінімального прожиткового мінімуму для особи відповідного віку.

Суд не вбачає належних підстав для стягнення аліментів з відповідача у розмірі 2000 грн., і визначає їх у розмірі 1500,00 гривень, що буде відповідати вимогам розумності та можливості відповідача надавати таку допомогу, виходячи з встановлених обставин.

В задоволенні решти позову відмовити.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Із позовом ОСОБА_1 звернувся 28 грудня 2021 року, тому стягнення аліментів слід розпочати із даної дати.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 992,40 грн. з відповідачки в дохід держави.

На підставі ст. 182, 191, 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 137, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 , працюючої КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я ІФ ОР» - сестра медична (брат медичний) стаціонару в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , студент, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячнопочинаючи з 28.12.2021 року і проводити протягом навчання, але не більше як до 23 років.

Право на утримання повнолітньої дитини припиняється у разі припинення навчання.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 , працюючої КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я ІФ ОР» - сестра медична (брат медичний) стаціонару на користь держави суму судового збору в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: