Справа № 369/1386/22
Провадження № 2/369/3439/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.,

за участю секретаря: Ткачук Н.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Києво- Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним/дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

24.01.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним/дійсним.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02.11.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 ).

За умовами попереднього договору сторони дійшли згоди, що вартість Будинку складає 1 981 087 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят одна тисяча вісімдесят сім) гривень. При цьому з метою забезпечення і підтвердження реальності взятих на себе зобов`язань Позивач передав Відповідачу в якості завдатку 1 000 000 (один мільйон) гривень, про що сторони прямо вказали в п.2.2. договору. Також за умовами цього попереднього договору, в пункті 2.1. Позивач і Відповідач погодили, що термін укладення основного договору - до 09.11.2021 року.

Разом з тим 09.11.2021 року Відповідач для укладення основного договору до нотаріуса не з`явився. Про причини своєї неявки не повідомив. Окрім того, з метою уточнення часу зустрічі Позивач намагався зв`язатися з Відповідачем ще за два дні до запланованої дати укладення договору, проте останній перестав відповідати на дзвінки.

Відтак 09.11.2021 року укладення договору не відбулося, хоча Позивач з`явився до нотаріуса з усіма необхідними документами та залишком грошових коштів. Вказане підтверджується листом нотаріуса від 10.11.2021 року, який посвідчував попередній договір і мав посвідчити основний. Після цього Позивач ще тиждень намагався зв`язатися з Відповідачем, проте безуспішно. Тому Позивач був змушений звернутися до суду.

Позивач просив визнати дійсним/укладеним договір купівлі-продажу 33/50 частин житлового будинку АДРЕСА_2 на умовах, викладених в попередньому договорі купівлі-продажу від 02.11.2021 року №686, що був посвідчений приватним нотаріусом Коберською Оленою Юріївною.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2022 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.09.2022 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Відповідач 12.09.2022 року надав до суду заяву та пояснив, що між сторонами дійсно було укладено Попередній договір купівлі-продажу, однак у зв`язку з захворюванням відповідача він не зміг з`явитися на підписання основного договору. При цьому відповідач не заперечує проти завершення укладення угоди і не відмовляється від взятих на себе зобов`язань. Після тривалої хвороби відповідач був змушений покинути Україну через військові дії і лише нещодавно повернуся до країни та дізнався про наявність позову.

Отже, відповідач погодився визнати позовні вимоги і вважати договір купівлі-продажу укладеним за умови сплати йому залишку коштів в сумі 307 517,00 грн. У судових засіданнях від 27.09.2022 року, 13.10.2022 року відповідач ОСОБА_2 підтримав свою заяву про визнання позову за умови сплати йому відповідний коштів.

У судове засідання з`явився позивач, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити.

У судове засідання з`явився відповідач, погодився визнати позовні вимоги і вважати договір купівлі-продажу укладеним за умови сплати йому залишку коштів в сумі 307 517,00 грн.

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом встановлено, що 02 листопада 2021 року між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено Попередній договір купівлі-продажу 33/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За умовами попереднього договору сторони дійшли згоди, що вартість Будинку складає 1 307 517 гривень., та з метою забезпечення і підтвердження реальності взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в якості завдатку 1 000 000, 00 гривень, про що сторони прямо вказали в п.2.2. договору. Також за умовами цього попереднього договору, в пункті 2.1. Позивач і Відповідач погодили, що термін укладення основного договору не пізніше 09 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 3.1 обов`язками продавця, зокрема, є прибуття для укладання Основного договору до нотаріуса, у день та час, визначений усною угодою сторін, але не пізніше останнього дня терміну, передбаченого в п. 2.1. Попереднього Договору, а отже не пізніше 09 листопада 2021 року.

Попередній договір купівлі-продажу 33/50 частин житлового будинку від 02.11.2021 року зареєстрований у реєстрі за № 686 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коберською Оленою Юріївною.

Відповідно до Договору дарування 33/50 частин житлового будинку від 17.03.2006 року, зареєстрованого у реєстрі за № 3198, 33/50 частини житлового будиноку АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коберської Олени Юріївни, № 163/01-16 від 10.11.2021 року, до приватного нотаріуса 09.11.2021 року о 10:00 год. звернувся ОСОБА_1 з проханням посвідчити Договір купівлі-продажу за Попереднім договором купівлі-продажу, укладеним 02.11.2021 року між ним та ОСОБА_2 , однак укласти та нотаріально посвідчити жаний договір неможливо у зв`язку із відсутністю продавця станом на 18:00 год. 09.11.2021 року.

Відповідно до ч.1ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. (ч.2 ст.220 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.3,4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору.

Цією нормою встановлено обов`язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.(ч.3 ст.640 ЦК України).

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з ст.657 ЦК України Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року в справа № 6-226цс14. припинення зобов`язання з попереднього договору внаслідок неукладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року (справа № 401/3856/16-ц) визначила, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (частина перша статті 635 ЦК України).

В ході судового розгляду встановлено, що укладення між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку у строк, передбачений Попереднім договором від 02.11.2021 року, а саме: «не пізніше 09.11.2021 року», відповідно до п.2.1. Попереднього договору, не відбулось, а відтак позивач в установленому законом порядку не набув права власності на 33/50 частин житлового будинку.

Позовні вимоги про визнання укладеним договору купівлі-продажу будинку не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні не знайшлося підтвердження, що відбулося повне виконання вказаного договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Доводи позивача про те, що шляхом сплати обумовленої Попереднім договором купівлі-продажу 33/50 частин житлового будинку від 02.11.2021 року, суми коштів у розмірі 1 000 000, 00 грн. відбулося фактичне виконання договору купівлі-продажу, суд вважає такими, що не обґрунтовують позов. Виконання договору купівлі-продажу можливе тільки після його укладення, Попереднім договором купівлі-продажу сторонами був погоджений строк, коли мав бути укладений договір купівлі-продажу та сплата забезпечувального платежу, відповідно до п.2.2. Попереднього договору, ОСОБА_1 ОСОБА_2 у розмірі 1 000 000,00 грн., однак залишок у розмірі 307 517,42 грн. позивачем, як покупцем, відповідачу, як продавцю, по день винесення рішення сплачено не було.

Отже, ОСОБА_1 , для виконання умов Попереднього договору та укладення між сторонами основного договору підлягає сплаті ОСОБА_2 залишок вартості 33/50 частин житлового будинку у розмірі 307 517, 42 грн.

Факт сплати позивачем коштів відповідачу, у розмірі 307 517,42 грн., відповідачем не визнаний та позивачем не підтверджений встановленими законом платіжними документами, зокрема квитанцією до прибуткового касового ордера, квитанцію про перерахування коштів на банківський рахунок, розпискою.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання укладеним договору купівлі-продажу 33/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в задоволенні позову на позивача.

Керуючись ст.ст. 4,7,10,81,141,263-266 ЦПК України, ст. 202, 220, 328, 334, 626, 628, 635, 654, 657 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним/дійсним, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: А.Я. Волчко