Єдиний унікальний номер: 379/804/21
Провадження № 2/379/49/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Гопкало О.Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Таращанської міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування п. 17 рішення Таращанської міської ради від 16.04.2021,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 08.09.2021 року звернулися до суду з даним позовом та прохали визнати незаконним та скасувати п. 17 рішення №337-07VIII Таращанської міської ради від 16 квітня 2021 року щодо надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, що знаходиться в межах села Станишівка Білоцерківського району.

Ухвалою суду від 16.09.2021 справу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 19.10.2021, яке відкладалося востаннє до 18.01.2022.

Ухвалою суду від 18.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.03.2022, яке відкладалося востаннє до 08.06.2022.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Кенц Р.І., в режимі відеоконференції, заявив клопотання про закриття провадження по справі, оскільки спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в адміністративному суді. В обґрунтування зазначив, що в даному випадку Таращанська міська рада виконувала делеговані їй відповідно до закону владні управлінські функції щодо права розпоряджатися землями комунальної власності і правомірність прийняття оскаржуваних рішень підлягає перегляду виключно за правилами адміністративного судочинства. Посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 255 України «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства», прохав закрити провадження по справі, оскільки порушено правила предметної підсудності.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат Сокол І.А. у судовому засіданні заперечували проти заявленого клопотання представником відповідача ОСОБА_3 ..

У судовому засіданні представник відповідача Таращанської міської ради Кудрицька І.О. погодилася з позицією представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кенца Р.І. та підтримує заявлене ним клопотання.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належно повідомлені, причини неявки до суду не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання не подавали.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, вирішуючи клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кенца Р.І., приходить до наступного.

Відповідно до частин 1 та 4 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності; крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 р. у справі № 910/2861/18).

У даній справі предметом спору є надання відповідачем Таращанською міською радою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу ОСОБА_3 , межі якої накладаються на межі земельної ділянки дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо її відведення у власність позивачам надано Таращанською міською радою, тобто суб`єктом владних повноважень.

За правилами частини першої статті 123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

За тривалою судовою практикою, на яку посилається й представник Відповідача, а також згідно з позиціями Верховного Суду, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Якщо предметом розгляду справи є рішення про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові від 07.06.2016 у справі № 820/3507/15.

Згідно правового висновку Верховного Суду у справі від 25.05.2018 № 822/238/15, (предметом якої є накази Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства), що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач вчиняє повноваження з реалізації владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна позиція з приводу застосування статей 2, 17 КАС України вже висловлена Верховним Судом України в постанові від 07 червня 2016 року (справа № 21-1349а16), Верховним Судом в постанові від 08 травня 2018 року (справа № 813/1946/16) та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц) та від 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, ap. № 29458/04; № 29465/04). У рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Лео Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" (Leo Zand v. Austria, ap. № 7360/76).

З огляду на наведене суд дійшов до висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, відтак згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження в даній справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Так як, згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, тому сплачений позивачем судовий збір слід повернути.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 43, 222, 247, 255, 258-261, 353 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі єдиний унікальний номер 379/804/21 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Таращанської міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування п. 17 рішення Таращанської міської ради від 16.04.2021 закрити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби у Таращанському районі Київської області, , місцезнаходження: вул. Шевченка, 28, м. Тараща Білоцерківського району Київської області, повернути ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.), сплачений згідно квитанції № 9244-2335-6037-3712 від 08.09.2021.

Повну ухвалу складено 13.06.2022.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Таращанська міська рада Білоцерківського району Київської області, , місце знаходження: вул. Шевченка, буд. 7, м. Тараща Білоцерківського району Київської області;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий:В. І. Зінкін