Справа № 510/1424/21
Провадження № 2/510/447/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 червня 2022 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Служба у справах дітей Ренійської міської ради Одеської області) про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, які призначалися на 01.03.2022р., 29.03.2022р., 04.05.2022р., 02.06.2022р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ренійської міської ради Одеської області Мантуліна Ю.А. надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, будь-яких заперечень з приводу пред`явлених позовних вимог не мала, просила про розгляд справи без її участі.

Представник позивачки - адвокат Урум А.Д. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про розгляд справи у його відсутності.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечував.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки про реєстрацію місця проживання особи - ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідка про реєстрацію місця проживання особи - сина ОСОБА_5 ; копія висновку до акту оцінки потреб сім`ї від 08.06.2021р.; копія довідки КНП «Ренійський ЦПМСП» від 16.06.2021р.; копія клопотання сімейного лікаря ОСОБА_6 ; копія розрахунку заборгованості по аліментах станом на 30.06.2021р. - 88427 грн.; висновок Служби у справах дітей Ренійської міської ради Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, затверджений рішенням виконкому Ренійської міської ради від 20.05.2022р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши, що відповідач є батьком дитини (на підставі свідоцтва про народження), однак, після припинення фактичних шлюбних відносин із ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - « ОСОБА_8 ») спільно із сином не мешкає, дитина знаходиться на утриманні своєї матері - позивачки у справі, мешкає разом із нею та її чоловіком. З листопада 2008р. сторони у справі припинили фактичні шлюбні відносини, стали мешкати окремо, з того часу відповідач про сина не піклується, не приймає участі в його матеріальному утриманні, не виховує сина.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 25.02.2011р. були задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 , було стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Рені Одеської області, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.02.2011 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до досягнення повноліття сином ОСОБА_7 . На підставі вищевказаного судового рішення було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. Однак, свого аліментного обов`язку ОСОБА_2 не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього станом на 30.06.2021р. склалася аліментна заборгованість в розмірі 88427 грн., яку він не погашає.

Сам же відповідач протягом тривалого часу не виконує своїх батьківських обов`язків щодо сина, не цікавиться ним, його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний, духовний розвиток дитини, стан її здоров`я.

Син ОСОБА_7 хворіє на вади слуху (діагноз - двостороння приглухуватість), потребує періодичного проходження курсів лікування, медичного обстеження. Крім цього, він займається у музичній школі, навідує тренувально-оздоровчі секції. Для розвитку дитини, її матеріального забезпечення позивачка самостійно прикладає зусилля, всі проблемні питання вирішуються нею без допомоги батька дитини. Сам відповідач навіть не спілкується із сином, не навідує його.

Таким чином, неповнолітня дитина - син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлений батьківської уваги і піклування з боку відповідача, який не виконує свій батьківський обов`язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дитиною, позивачка відповідачу не чинить. Сам відповідач не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, являється безвідповідальним батьком, не здатний проявити батьківську турботу та піклуватися про свою дитину.

У зв`язку із вищенаведеним, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини, оскільки вони існують суто формально і ним не виконуються.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши висновок третьої особи про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буде відповідати інтересам неповнолітнього та направлено на захист його прав.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої батьківської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачем своїх обов`язків судом не вбачаються, він свідомо не приділяє будь-яку увагу сину, який є неповнолітнім і потребує моральної та матеріальної підтримки від батька. По теперішній час дитина мешкає разом із матір`ю, відповідач із сином не спілкується, відносин із ним не підтримує, не цікавиться, чи забезпечений він всім необхідним та інше.

Згідно із п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із п.п. 15, 17 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, Положення Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у т.ч. суди мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально-здоровому середовищі.

Отже, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої, малолітньої дитини.

При прийнятті рішення у справі судом також було досліджено висновок Служби у справах дітей Ренійської міської ради Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно наданого суду висновку батько ОСОБА_7 ОСОБА_2 не займається вихованням сина, тривалий час не спілкується із ним та не проявляє жодної турботи про нього, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Таке ухилення щодо дитини створює умови, які шкодять інтересам дитини, позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина буде доцільним та буде відповідати інтересам дитини.

Аналізуючи вищевказані положення законодавства, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини, оскільки він своїх батьківських обов`язків ані в добровільному, ані в примусовому порядку не виконує, про дитину не піклується, не підтримує її ні матеріально, ні морально, нехтує батьківськими обов`язками взагалі. За таких умов, з урахуванням такого байдужого відношення відповідача до сина, до нього слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дитини, направлено на захист її прав.

Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси неповнолітнього, та приймає рішення щодо задоволення позову позивачки - позбавляє відповідача батьківських прав щодо його дитини: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 56-57, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р., п.п. 15, 16, 17 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, позбавити батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Одеса України.

Внести відмітку в актовий запис № 162 від 06.03.2007 р. про народження ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 (особисті дані суду невідомі) на користь ОСОБА_1 ( КПП - НОМЕР_1 ) 908 грн. 00 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте Ренійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Вячеслав ДУДНИК