Справа № 727/8006/21
Провадження № 2/727/734/22
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ЧЕРНІВЦІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю:

секретаря судових засідань: Стефанчук О.І.

сторін по спаві:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача, адвоката Кравчука Д.

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РОНКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 20.08.2021 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Зазначає що із відповідачем перебувають у шлюбі від 25 червня 2005 року зареєстрованого відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції під актовим записом 789.

Від даного шлюбу народилося син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №324243 від 18.08.2021 року.

Відповідач ухиляється від добровільного утримання дитини, жодних контактів з дитиною та позивачем не підтримує.

Враховуючи вищесказане позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 , виплачувати аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову до суду та до повноліття дитини

Рух справи та позиція сторін.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.10.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 гривень, з подальшою індексацією, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи з 25.08.2021р. до повноліття дитини. Допущено негайне виконання рішення в межах стягнення за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

15.02.2022 року відповідач ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Кравчук Д.В. звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення суду від 23.10.2021 року. В обґрунтування заяви зазначив, що матеріали справи не містять даних щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання. Вказав, що вся кореспонденція надходила на адресу зареєстровану відповідача АДРЕСА_2 , а не за фактичним місцем проживання, яке відоме було позивачу АДРЕСА_3 Зазначив про обставини, з посиланням на докази того, що він надав згоду щодо нерухомого майна за договором дарування, по АДРЕСА_1 про передачу в дар - ОСОБА_3 . Аргументував доводи заяви про перегляд заочного рішення, окрім наведеного і тим, що він офіційно працює, має сталий заробіток, а тому на його думку аліменти до стягнення на утримання дитини не можуть визначатися в твердій грошовій сумі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.03.2022 року заочне рішення від 23.10.2021 року скасовано з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові, та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Кравчук Д.В. в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Адвокат Кравчук Д.В. зазначив, що враховуючи дохід відповідача ОСОБА_2 , стягненню підлягають аліменти у розмірі ј його заробітної плати.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, заслухавши пояснення сторін і доводи представників в інтересах сторін по справі; об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом належними доказами по справі, встановлено, що від спільних стосунків у сторін народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 06 вересня 2006 року. (а.с.6)

Син ОСОБА_3 , проживає разом із мамою, позивачем ОСОБА_1 (адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 7,8-9).

Згідно довідки №4 від 03.02.2022 року «Про підтвердження місця роботи» вбачається, що ОСОБА_2 працює в ФОП ОСОБА_4 з 07.05.2019 року на посаді водія автотранспортних засобів за основним місцем роботи. (а.с.36)

Згідно довідки про доходи встановлено, що загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з серпня 2021 року по січень 2022 року становить 38498,24 грн. (а.с.37)

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, а ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі.

У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-1V суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-IV). У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 липня 2021 року 2013 грн, а для дітей від 6 до 18 років 2 510 грн.

Зважаючи на з`ясовані обставини, досліджених у своїй сукупності доказів по справі, виходячи з наведених вище вимог закону та рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд вважає доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на утримання спільної дитини аліментів в твердій грошовій сумі, щомісячно в розмірі 2500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18).

На підставі ч.1 ст. 79, ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 25.08.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

З врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 992.40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РОНКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дитини, неповнолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2021р. до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення платежів за один місяць.

В решта частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РОНКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави - судовий збір в розмірі 992 гривень 40 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, або в засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.04.2022 року.

Суддя Слободян Г.М.