Справа № 212/7925/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2021 року, шляхом направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку, позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі- відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 13457 грн. та судові витрати в розмірі 2270 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29 жовтня 2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено до 4200 грн., та сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором відповідач не виконав умови договору, в зв`язку з чим станом на 09.08.2021 утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 18145,29 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 13457 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 4688,29 грн. Звертаючись з позовом до суду позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 13457 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 13457 грн.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду з викликом сторін.

12 жовтня 2021 року, 10 листопада 2021 року судовий розгляд був відкладений за клопотанням представника відповідача.

22 листопада 2021 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначив, що в матеріалах справи відсутня копія заяви б/н від 29.10.2007, заяву б/н від 10.12.2007 та умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» відповідач не підписував, не ознайомлювався з будь-яким документом банку. Зазначив, що з наданих позивачем документів неможливо встановити, що відповідач користувався карткою по суті. Також вказав, що в матеріалах справи наявні довідка про те, що відповідачу надані картки, що відкриті 27.10.2007, 11.03.2013, 07.09.2016, 21.02.2018, однак докази надання відповідачеві зазначених платіжних карток за підписом відповідача відсутні. Також зазначив, що навіть якщо припустити, що відповідач користувався кредитною карткою, і з розрахунку заборгованості неможливо точно встановити коли виникла заборгованість, але очевидно, що така становить понад три роки до звернення з позовною заявою, тому відповідач заявляє про застосування загального строку позовної давності як однієї з обставин для відмови в задоволенні позову. При цьому зазначає, що матеріали справи не містять доказів виконання договору позивачем- відсутні докази надання кредиту- акт приймання-передачі кредитної картки, касові квитанції, платіжні доручення, банківські виписки, що підтверджують надання позивачем кредиту, відомості розрахунку заборгованості.

30 листопада 2021 року судовий розгляд був відкладений за клопотанням представника позивача.

10 грудня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказав, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 29.10.2007, з моменту оформлення кредитного договору позичальник не звертався до позивача за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що останній був обізнаний про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими коштами та погашення, які останній здійснював. Вказав, що протягом дії договору відбувалась сплата щомісячних платежів по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості доданим до позову, відповідач не спростовував доводів позивача щодо часткового здійснення погашення заборгованості по кредитному договору. Вказав, що позов про визнання кредитного договору недійсним не заявлявся і предметом судового розгляду не був. Зазначив, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг. Вказав, що з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. Щодо отримання відповідачем кредитної картки зазначив, що відповідач будучи клієнтом банку мав відкритий рахунок від 27.10.2007, підписанням кредитного договору від 29.10.2007 приєднався до умов та правил надання банківських послуг, на підставі підписаного кредитного договору, 10.12.2007 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в якій відповідач власним підписом підтвердив, що з умовами надання кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. Вказав, що 10.12.2007 року відповідачу був встановлений початковий кредитний ліміт 300 грн., і після встановлення кредитного ліміту відповідач розпочав користуватись кредитним лімітом 11.12.2007. Зазначив, що розрахунок заборгованості проведений автоматизованою системою станом на 09.08.2021, і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійснені боржником платежі на його виконання. Вказав, що позивачем надано виписку по картковому рахунку, на який встановлено кредитний ліміт, і з якої чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримував кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки, також із наданої виписки вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Щодо строків позовної давності зазначив, що відповідно до Правил користування карткою строк дії випущеної відповідачу картки становить до останнього дня 07.2021, позивач звернувся до суду із позовом 22.08.2021 року тобто до спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим обставини на які відповідач посилається у своєму запереченні не відповідають дійсності. Крім того зазначив, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором.

23.12.2021, 24.01.2022, 21.02.2022, 18.03.2022, 12.04.2022, 17.05.2022, 31.05.2022 судовий розгляд був відкладений, зокрема за клопотаннями представника відповідача.

Представник позивача до суду не з`явився, при зверненні до суду подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв про відкладення або розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи наявність відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем, суд розглядає справу в порядку ст. ст. 211 ЦПК України за наявними в ній доказами.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 29.10.2007 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна», шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши 10.12.2007 платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с.34,35).

В подальшому кредитний ліміт було неодноразово збільшено, останній раз 31.01.2017 (а.с.32).

Відповідно до довідки наданої позивачем про надання кредитних карток згідно укладеного кредитного договору б/н від 29.10.2007 року, вбачається, що відповідачу була видана картка № НОМЕР_1 , яка згодом перевипускалася, остання картка за № НОМЕР_2 видана 21.02.2018 з терміном дії 07/21 (а.с.33).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 8-23) та виписки по руху коштів по карті (а.с.24-31) вбачається, що кредитний ліміт змінювався, після чого відповідач користувався карткою та здійснював поповнення її та перекази на інші картки, також переводив заборгованість на оплату частинами, у зв`язку із своїми діями погоджувався із підвищенням кредитного ліміту.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

Так, відповідачем ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту, у зв`язку з чим, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с.8-23) станом на 09.08.2021 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 18145,29 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 13457 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 4688,29 грн.

За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Посилання відповідача у відзиві на позов, на те, що банком пропущено строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки кредитний договір був укладений 29.10.2007 року, а позивач з позовом до суду звернувся лише 06.09.2021 року, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6- 4цс14, а також правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах у справі № 91/8058/15-ц від 01.03.2018 року та справі № 743/150/17 від 27.02.2019 року. Зокрема, у постанові від 27.02.2019 року по справі № 743/150/17, провадження № 61- 135св18, Верховний Суд зазначив: «Висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та Правил, які є складовою кредитного договору, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно. За таким договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки».

З огляду на те, що перевипущена картка № НОМЕР_2 діє до 07/21, з позовом банк звернувся до суду 22.08.2021 року (а.с.54), відповідно до виписки по руху коштів по карті вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснював поповнення картки, останнє самостійне поповнення картки відбулося 12.03.2019 у розмірі 358,45 грн., а тому банк звернувся із позовом за захистом порушеного права в межах строку позовної давності.

Доводи відповідача, щодо незгоди із сумою нарахованої заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано суму заборгованості, контррозрахунок суду не надано.

Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитом в сумі 13457 гривень, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 13457 гривень.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2270 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 29.10.2007 в розмірі 13457 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень, а також витрати на оплату судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 04 липня 2022 року.

Суддя: О. В. Колочко