Справа № 346/6462/21
Провадження № 2/346/492/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі:

судді: П`ятковського В.І.,

за участю секретаря: Мацьків С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Отинійської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, звернувшись до суду із даним позовом, в якому посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 .

У вказаному житловому будинку крім них зареєстрована малолітня ОСОБА_3 .

Однак, вона з 2020 року, в господарстві не проживає, оскільки її мати ОСОБА_4 , з цього часу фактично припинила шлюбні відносини з сином позивачки.

Так малолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю без реєстрації в АДРЕСА_2 , про що комісією у складі представників сільської ради складено акт обстеження.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачка тривалий час не проживає за місцем реєстрації у вказаному будинку і це житло не є для неї таким, що необхідне для проживання, просить визнати її такою, що втратила право на користування ним.

В судове засідання позивачка не з`явилась, її представник адвокат Бежук подав заяву про розгляд справи в його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує.

Законний представник відповідачки в судове засідання також не з`явилася, подала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає.

Представник органу опіки та піклування в попередньому судовому засіданні вказала що не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.

Як видно із досліджених письмових доказів, житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 травня 2019 року. Вказана також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-11).

Згідно із довідкою Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 26 жовтня 2021 року № 2172, у вказаному житловому будинку зареєстровані: син ОСОБА_5 та онука ОСОБА_3 (а.с.12).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 листопада 2021 року шлюб між законним представником відповідачки ОСОБА_4 та сином позивачки ОСОБА_5 розірвано (а.с.14-16).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов № 1585/01-10 від 26 жовтня 2021 року складеного діловодом селища Отинія Кудельською та сусідами, малолітня ОСОБА_3 за адресою реєстрації відсутня (а.с. 13).

В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Право дитини на житло та його недоторканість закріплені у ст. 16, 27 Конвенції про права дитини, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства».

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Також, згідно з ч. 1,4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками.

Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що малолітня відповідачка проживає разом з матір`ю, яка добровільно покинула спірне житлове приміщення, забезпечена іншим житлом та не заперечує щодо задоволення позову, а реєстрація дитини у спірному житловому будинку порушує право позивачів, як власників житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, то суд вважає за можливе позов задовольнити.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 257 ч. 1 п. 5, 264, 265, 268, 280-285, 354, 355 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 27 червня 2022 року.

Суддя П`ятковський В. І.