Номер провадження 2/754/2694/22
Справа №754/409/22
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Кредобанк" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ПКК/29433 від 02.09.2020 в загальному розмірі 81 528,09 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2 270, 00 грн. та 8 152,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.09.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву-договір № 364/980/РК про надання комплексних банківських послуг. У Додатку про відкриття кредитної лінії № ПКК/29433 від 02.09.2020 до Заяви-Договору № 364/980/РК 02.09.2020 (надалі - Додаток) в п.1 зазначено, що шляхом підписання Заяви-Договору та цього Додатку Клієнт просить, а Банк, на підставі рішення уповноваженої особи Банку, зобов`язується, - надати банківські послуги, визначені цим Додатком. На виконання умов вказаного договору банк свої зобов`язання з видачі сум кредиту виконав повністю. Проте позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 10.06.2021 на загальну суму 81528,09 грн., що складається з 68515,86 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 13 012,23 грн. - заборгованості за відсотками.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 24.02.2022.

Розгляд справи 24.02.2022 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 23.06.2022.

21.03.2022 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

У судове засідання 23.06.2022 учасники справи не з`явилися.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), проте поштове відправлення повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» (надалі - банк) та ОСОБА_1 (надалі - клієнт) було підписано заяву-Договір №364/980/РК про надання комплексних банківських послуг.

У Додатку про відкриття кредитної лінії № ПКК/29433 від 02.09.2020 до Заяви-Договору № 364/980/РК 02.09.2020 в п.1 зазначено, що шляхом підписання Заяви-Договору та цього Додатку Клієнт просить, а Банк, на підставі рішення уповноваженої особи Банку, зобов`язується, - надати банківські послуги, визначені цим Додатком.

Відповідно до п.п. 1.2.1 Додатку клієнт підтверджує, що на нього поширюються положення п. 1.13.1 Глави 1 Розділу ІІ Правил ФО, які клієнт зобов`язується неухильно дотримуватися.

Відповідно до п. 1.1. Додатку поточний рахунок клієнта, відкритий для видачі кредиту (кредитів) за кредитною лінією, № НОМЕР_1 .

За п.п.1.3.2.7.3. Додатку клієнт здійснює погашення заборгованості за кредитом, виданих в межах кредитної лінії процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими цим кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у п. 1.3.2.2. цього додатку або впродовж строку, передбаченого п. 1.3.2.7.5. цього Додатку.

Згідно з п.п. 1.3.2.7.5. Додатку банк має право в будь-який момент, без обґрунтування причин такого рішення, вимагати від клієнта повернути усю суму заборгованості за цим кредитним договором, за умови направлення клієнту попередження про це за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати повернення. Попередження направляється банком клієнту у спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення повідомлення (письмове повідомлення поштою, електронною поштою на e-mail клієнта, смс-повідомленням на номер фінансового телефону клієнта тощо, які клієнт повідомив банку в останніх поданих клієнтом банку документах і відомостях. Клієнт зобов`язаний повернути банку усю суму заборгованості за цим Кредитним договором не пізніше 31 (тридцять першого) календарного дня від дати відправлення банком відповідного повідомлення позичальнику.

За пунктом 1.3.2.8.1.1. Додатку передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання клієнта, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості клієнта.

Згідно з положеннями п.п. 1.3.2.2. Додатку строк (термін) кредитної лінії - до 01.09.2023 (включно).

За змістом п.п. 1.3.2 Додатку встановлено наступні умови кредитування: максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок).

Згідно з п.п. 1.3.2.2.1. Додатку розмір процентів за кредитним договором: 30% (тридцять відсотків) річних з дати укладення цього додатку, крім періоду, вказаного у п. 1.3.2.3.2.2. цього додатку до дати повернення кредиту в повному обсязі. Згідно з п.п. 1.3.2.2.2. Додатку розмір процентів за кредитним договором: 0,00001% (нуль цілих одна стотисячна відсотка) річних у разі погашення повного кредиту не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту (надалі - пільговий період), при цьому пільговий період не може перевищувати 62 (шістдесят два) календарних днів.

Судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору банк свої зобов`язання з видачі сум кредиту виконав повністю, що підтверджується випискою про рух коштів за рахунком із 02.09.2020 по 10.06.2021, натомість позичальник в порушення умов договору, не виконує свої зобов`язання за договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

10.05.2021 банк звернувся до відповідача з досудовою вимогою про дострокове повернення кредитних коштів вих. № 225/2021, у зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань, яке останнім залишено без відповіді та без належного реагування.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 10.03.2020.

З огляду на викладене вище, оскільки ОСОБА_1 не виконано умов за кредитним договором від 02.09.2020, станом на 10.06.2021 утворилась заборгованість, яка становить 81528,09 грн., в тому числі 68 515,86 грн. заборгованість за тілом кредиту та 13 012,23 грн. заборгованість за відсотками, тому, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 81 528,09 грн., а відтак позов підлягає задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 8 152,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із п.п.1,2,6 ч.1 та ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

До правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Так, відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Так, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України у їх системному зв`язку сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом»), або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру» визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Судом встановлено, що 11.02.2019 між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право» був укладений Договір про надання правової допомоги. Представництво інтересів позивача від імені адвокатського об`єднання здійснює адвокат Павленко С.В.

Проте у вказаному вище Договорі відсутні відомості про розмір та/або порядок обчислення адвокатського гонорару, що в свою чергу не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Крім того, такий договір не містить відомостей, що адвокатські послуги надаються саме у зв`язку із розглядом даної справи.

Вказане узгоджується із правовим висновком, виловленим Верховним Судом у справі № 922/1163/18.

Суд зазначає, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Слід зазначити, що позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу, а саме відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому вимога щодо стягнення з відповідача на користь АТ «Кредобанк» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 152,80 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість в розмірі 81 528,09 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

У стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" витрат на професійну правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство «Кредобанк», , адреса: м. Львів, вул. Сахарова, 78.

Відповідач - ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 04.07.2022.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак