Справа № 214/4424/22
2/214/4313/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 грудня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.06.2019 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №828.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 26.06.2019 р. був укладений шлюб між ним громадянином Держави Ізраїль ОСОБА_4 та громадянкою України ОСОБА_2 , який зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 828. Прізвища після державної реєстрації шлюбу не змінювали. Спільних дітей не мають. Протягом 2019 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з січня 2020 року по теперішній час. Кожен з них має різні погляди на шлюб, сім`ю, сімейні цінності, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На підставі чого в сім`ї' відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, спільного господарства з відповідачкою не веде, жодні сімейні відносини між ними відсутні. Тобто шлюбно-сімейні відносини між ними мають лише формальний характер. Проживають в різних країнах. Між ними втрачені почуття взаємної поваги та любові один до одного, на підставі яких повинні будуватися сімейні відносини. Зважаючи на те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнового спору щодо спільного майна немає. Шлюб розривають вперше. Оскільки вони вже неодноразово намагалися врятувати шлюб та проживають в різних країнах, тому просить не надавати строку для примирення. Деякий час після укладання шлюбу проживали за адресою відповідачки в Україні, після припинення відносин він повернувся до Держави Ізраїль, а відповідачка залишилася в Україні. Він прагне розірвати шлюб, проте не може це зробити через відділ державної реєстрації актів цивільного, так як є громадянином іншої країни (держави Ізраїль), перебуває на території іншої країни і не планую повертатись на територію України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю (частина перша та друга статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»). У частині першій статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (стаття 63 Закону України «Закону України «Про міжнародне приватне право»). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року в справі № 553/703/18 (провадження №61-7956св19) зроблено висновок по застосуванню статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» та вказано, що «якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином». У зв`язку з тим, що позивач є громадянином Держави Ізраїль, спільно з дружиною - відповідачкою деякий період часу проживали на території України. В свою чергу відповідачка є громадянкою України та має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а тому враховуючи наведене, до спірних правовідносин слід застосовувати норми сімейного законодавства України, як національне право держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, що узгоджується з положеннями статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право». У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч. 2, ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст,56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання. Частиною ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, вважаю, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98). У зв`язку з наведеними матеріалами, я керуючись ч.1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України вирішив звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, що судом розцінено як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст. 206 ЦПК України, а саме визнання відповідачем позову, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 110-112 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 133, 141, 206, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.06.2019 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №828 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 992, 40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов