ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6318/20
Провадження № 2/362/380/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.22 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Берковської Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів та збільшення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь 37 626,78 гривень пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання свого сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на її користь щомісячно з дати набрання чинності судовим рішенням 1/2 частину від усіх видів доходів на утримання свого сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму.

В обґрунтування позову зазначила, що 15.11.2003 року вона та ОСОБА_2 , зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 від цього шлюбу у них народився син - ОСОБА_3

16.03.2010 року шлюб між нею та Відповідачем було розірвано. Після розлучення вона знову вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Відповідач жодних коштів на утримання їх сина не надавав та участі у додаткових витратах не приймав, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2015 року Відповідача було зобов`язано щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 800 гривень на утримання нашого сина.

Відповідач рішення суду про стягнення з нього аліментів фактично не виконував, в наслідок чого, вироком у кримінальній справі № 362/635/18 Відповідача було засуджено до одного року обмеження волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Тільки після цього у жовтні 2019 року Відповідачем було сплачено всю суму заборгованості за аліментами.

При цьому, на сьогодні, сума аліментів, що присуджена до стягнення з Відповідача є замалою та не може забезпечити належного утримання їх сина.

Більш того, Відповідач жодним чином не приймає ніякої участі у додаткових витратах на дитину, пов`язаних з придбанням сезонного одягу, взуття, лікуванням та іншими витратами.

Отже, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України Відповідач додатково повинен сплатити 37 626,78 гривень пені.

Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати Відповідач працює у ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» та отримує дохід 5 715,00 гривень.

Враховуючи той факт, що з Відповідача через наявну заборгованість починаючи з серпня 2019 року утримувалось до 50% від його заробітку і що це жодним чином негативно на ньому не позначилося, а також той факт, що жодної участі у додаткових витратах на дитину Відповідач ніколи не ніс, вона вважає, що така частка буде обгрунтованою та доцільною.

Більш того, вона майже тотожна прожитковому мінімуму на дитину такого віку, як їх син. При цьому, з 01.07.2020 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2 318 гривень.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків (а.с.19-20).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2021 року прийнято до провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження (а.с. 29).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.49-50).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі (а.с. 57).

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову визнав частково, просив позов задовольнити частково не заперечував щодо зміни розміру аліментів в частині стягнення з нього ј частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму, що стосується позовних вимог про стягнення пені по заборгованості то на момент звернення до суду у нього не існувало боргу по якому можливо було б нараховувати пеню, оскільки в нього борг відсутній, а тому у задоволенні цих вимог просив відмовити (а.с. 36-37, 58).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, якій 16 березня 2010 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №40 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 19 червня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.9)

Васильківським міськрайонним судом Київської області 21 липня 2015 року видано виконавчий лист, який було звернуто до виконання (а.с.9).

Відповідно до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 1 ст. 164 КК України і призначено йому покарання до одного року обмеження волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням (а.с.10-11).

Відповідно до довідки- розрахунку від 21.10.2020 року № 48225690 виданою старшим державним виконавцем Васильківського МВДВС ГТУЮ у Київській області Очеретян І.О., заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01 жовтня 2019 року складає 24 966 гривень (а.с.12).

Як вбачається із Довідки-розрахунку від 21.10.2020 року № 48225690 виданою головним державним виконавцем Васильківського МВДВС ГТУЮ у Київській області Гриченюк А.А., заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 20 жовтня 2020 року відсутня (а.с.13).

Відповідно до Довідки-розрахунку від 21.09.2021 року № 48225690 виданою головним державним виконавцем Васильківського МВДВС ГТУЮ у Київській області Гриченюк А.А., заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 27 вересня 2021 року відсутня (а.с.38-39).

Згідно до довідки про доходи виданої ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс», що ОСОБА_2 працює у них та займає посаду «слюсар з ремонту автомобілів» загальна сума доходу за період з березня 2021 року по серпень 2021 року без урахування аліментів становить 29741 грн 16 коп. (а.с.40).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Порядок стягнення аліментів визначається ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Частиною 4 ст. 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Згідно ч.1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи ОСОБА_6 заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів повністю погашена, що підтверджується довідкою-розрахунок від 21.10.2020 року № 48225690 та від 21.09.2021 року № 48225690, а тому відсутній предмет спору, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цих вимог.

Що стосується вимог про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Правовою позицією постанови Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися.

З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 року у справі № 459/2189/18.

ОСОБА_2 батько дитини, є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, та враховуючи його отриману заробітну платню вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Звертаючись до суду, позивачка в обгрунтування необхідності збільшення розміру аліментів з твердої грошової на Ѕ частку від заробітку/доходу/ відповідача посилається на офіційний заробіток відповідача, збільшення прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, а також той факт що відповідач жодної участі у додаткових витратах на дитину ніколи не ніс, вважає, що така частка буде обгрунтованою та доцільною.

З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що син сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, вік дитини, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів, відсутність погіршення його здоров`я, відсутність на його утриманні інших дітей, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з фіксованої суми в розмірі 800 гривень згідно виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2015 року, на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення сином повноліття.

На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп.

Керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 20, 180, 182-184, 187, 194-196 Сімейного кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження", п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», статтями 12, 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів та збільшення сплати аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , з фіксованої суми в розмірі 800 гривень згідно виконавчого листа виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 21 липня 2015 року, на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору по справі.

Стягнення за виконавчим листом, виданим Васильківським міськрайонним судом Київської області від 21 липня 2015 року по цивільній справі №362/3149/15-ц - припинити, станом на день набрання чинності даним рішенням, та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено «11» червня 2022 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко