П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Київ

справа №758/8111/17

провадження №22-ц/824/3332/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дранчуком Ігорем Ярославовичем,

на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 17 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Ковбасюк О.О.,

у справі за позовом Дочірнього підприємства «Енвіжн-Холдинг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимум-Фактор», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 17 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року у цивільній справі №758/8111/17 за позовом ДП «Енвіжн-Холдинг» до ТОВ «Оптимум-Фактор», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Дранчук І.Я.подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 13 липня 2017 року в частині накладення арешту на належні ОСОБА_1 об`єкти нерухомого майна, а саме: приміщення квартири АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення офісу - магазину, загальною площею 328,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що накладений ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 13 липня 2017 року арешт на майно ОСОБА_1 порушує її право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Справа, в межах якої було забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно, перебуває в провадженні суду з 2017 року і не розглянута понад строки встановлені цивільно-процесуальним законодавством, тим самим понад чотири роки порушуються гарантовані Конституцією України, та нормами національного законодавства та міжнародного права, права власника на користування та розпорядження майном. Крім того, в письмових поясненнях представник ОСОБА_1 - адвокат Дранчук І.Я. додатково зазначив, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України єдиним учасником (власника) ДП «Енвіжн-Холдинг» є компанія "МОНЕКО" (100% частки в статутному капіталі), кінцевим бенефіціаром є громадянин РФ ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 21 травня 2021 року (терміном на три роки, - до 21 травня 2024 року) ДП «Енвіжн-Холдинг» внесено до санкційного списку.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Дранчук І.Я. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати. Також пояснив, що господарським судом винесено рішення, яким визнано законним перехід права власності на майно до ТОВ "Оптимум-Фактор".

Крім того пояснив, що в господарському суді на даний час перебуває справа за позовом арбітражного керуючого ДП "Енвіжн-Холдинг", у зазначеній справі прийнято судове рішення про забезпечення позову і накладено арешт на майно, яке є спірним у цій справі. ДП "Енвіжн-Холдинг" перебуває в стадії ліквідації.

Представник ДП "Енвіжн-Холдинг" - адвокат Гриценко Б.М. в режимі відеоконференції заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що у червні 2017 року позивач ДП "Енвіжн-Холдинг`звернувся до суду з позовом до ТОВ «Оптимум -Фактор», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 13 липня 2017 року одночасно із відкриттям провадження у справі було задоволено заяву позивача про забезпечення вказаного позову та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме: майновий комплекс (літ. Б, В), загальною площею 3310,0 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; приміщення квартири АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення, нежилі приміщення (в літ. А), підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1 302,6 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 17 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року у цивільній справі №758/8111/17 за позовом ДП "Енвіжн-Холдинг`до ТОВ «Оптимум-Фактор», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд справи триває, а тому відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову. Посилання заявника з приводу того, що заходи забезпечення позову вжиті вже більше чотирьох років та наявний арешт перешкоджає власнику користуватись належним йому майном, не свідчить про те, що потреба в забезпеченні позову відпала.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У відповідності до положень ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення, які були ним застосовані раніше у справі. При цьому за своєю правовою природою скасування судом заходів забезпечення позову можливе за умови зміни обставин, які обумовлювали їх застосування, коли необхідність в таких заходах відпала.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню рішення суду.

Колегія суддів вважає, що на час розгляду судом першої інстанції заяви про скасування заходів забезпечення позову змінилися обставини, які існували на час прийняття судом судового рішення про вжиття заходів забезпечення позову, що давало суду підстави для скасування арешту.

З наявних в матеріалах справи документах убачається, що ДП «Енвіжн-Холдинг» у червні 2017 року звернулось до суду з позовом до ТОВ «Оптимум-Фактор», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Предметом спору у справі є визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_4 ; майнового комплексу (літ. Б, В) загальною площею 3310,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та нежилих приміщень (в літ.А), підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1302,6 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

У той же рік, але у травні місяці розпорядник майна ДП "Енвіжн-Холдинг" Звонарьова Ю.В. звернулася до Господарського суду Харківської області із заявою (з врахуванням зміни предмету позову) з вимогами про скасування реєстраційних дій № 34046875 від 27 лютого 2017 року, № 34051878 від 27 лютого 2017 року, №34440143 від 24 березня 2017 року, №34440304 від 24 березня 2017 року, № 34442745 від 24 березня 2017 року, №34442901 від 24 березня 2017 року, витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , передання у власність та визнання права власності за ДП "Енвіжн-Холдинг" на нерухоме майно: нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , приміщень квартири АДРЕСА_4 ; витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 , передання у власність та визнання права власності за ДП "Енвіжн -Холдинг" на нерухоме майно: майновий комплекс (літ.Б,В) загальною площею 3310,0 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та нежилі приміщення (в літ.А), підвалу та 1-го поверху,загальною площею 1302,6 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування вимог представник ДП "Енвіжн-Холдинг" зазначив, що спірне іпотечне майно, яке станом на 22 грудня 2015 року перебувало у власності ДП "Енвіжн -Холдинг", без згоди боржника було перереєстроване за ТОВ " Оптимум-Фактор", а в подальшому перереєстроване за ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .. Зазначені реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на іпотечне майно за ТОВ "Оптимум-Фактор" є незаконними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

14 травня 2018 року Господарський суд Харківської області розглянув по суті подану розпорядником майна Звонарьовою Ю.В. заяву про скасування реєстраційних дій та витребування майна з чужого незаконного володіння та відмовив у її задоволенні. Судом встановлено дотримання позасудового врегулювання спору щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов укладених іпотечних договорів, не доведена наявність правових підстав для скасування реєстраційних дій державним реєстратором, не доведено правових підстав для визнання за ДП "Енвіжн-Холдинг" права власності на нерухоме майно та витребування його на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України; не доведено обставин недійсності первісного правочину відступлення прав іпотекодержателя на спірне майно, що мало наслідком звернення стягнення на предмет іпотеки в добровільному порядку відповідно до умов укладеного іпотечного договору. Також суд дійшов висновку, що первісний іпотекодержатель мав достатній об`єм цивільної дієздатності для укладення договору факторингу від 13 грудня 2016 року та договорів відступлення прав вимоги від 23 грудня 2016 року.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2018 року апеляційну скаргу ліквідатора ДП "Енвіжн-Холдинг" арбітражного керуючого Звонарьової Ю.В. залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 14 травня 2018 року залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 922/1134/17 касаційну скаргу ліквідатора ДП " Енвіжн -Холдинг" залишено без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2018 року та ухвалу Господарського суду Харківського області від 14 травня 2018 року залишено без змін.

Таким чином, станом на 17 грудня 2021 року, дата постановлення оскаржуваної ухвали, рішенням суду встановлено законність набуття ТОВ "Оптимум-Фактор" права власності на майно та відсутність підстав для витребування у ОСОБА_1 майна, а саме: приміщення квартири АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення офісу - магазину, загальною площею 328,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, слід зазначити, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 21 травня 2021 року ДП «Енвіжн-Холдинг» внесено до санкційного списку (терміном на три роки).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України єдиним учасником (власника) ДП «Енвіжн-Холдинг» є компанія "МОНЕКО" (100% частки в статутному капіталі), а кінцевим бенефіціаром є громадянин РФ ОСОБА_3 .

Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном.

Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями.

Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах.

Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним.

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Як убачається з матеріалів справи, майно що належить ОСОБА_1 перебуває під арештом понад п`ять років (ухвала про забезпечення позову постановлена 13 липня 2017 року) .

Тривале перебування майна під арештом порушує право власності ОСОБА_1 та є невиправданим втручанням у мирне володіння майном, що у свою чергу дає підстави суду скасувати заходи забезпечення позову до ухвалення рішення у справі.

За наведених обставин, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, вимоги апеляційної скарги такими, що підлягають задоволенню, та вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, як така, що постановлена із порушення норм цивільного процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дранчуком Ігорем Ярославовичем, задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 17 грудня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 13 липня 2017 року у справі №758/8111/17 в частині накладення арешту на належні ОСОБА_1 об`єкти нерухомого майна, а саме: приміщення квартири АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення офісу - магазину, загальною площею 328,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 6 липня 2022 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.С. Стрижеус