ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м.Суми

Справа №585/1181/21

Номер провадження 22-ц/816/1116/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 вересня 2022 року у складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни Сумської області, повне судове рішення складено 29 вересня 2022 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, свої вимоги мотивувала тим, що на підставі договору дарування частини домоволодіння від 30 вересня 2020 року, посвідченого нотаріусом, їй на праві приватної спільної часткової власності належить 43/50 частки домоволодіння за АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку дерев`яний каркас, заповнений очеретом, обкладений цеглою літ. "А", загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м. з прибудовою цегляною літ. "а1"; погріба цегляний літ. "п" від літ. "а1"; житлового будинку дерево, обкладеного цеглою літ. "А2", загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. з прибудовою з дерева, обкладеною цеглою літ. "а3"; літньої кухні, дерев`яний каркас, заповнений очеретом, обкладена цеглою літ "Е"; сараю-прибудови цегляного літ "е1"; погріба цегляний літ. "п1" під літ. "е1"; сараю дерев`яного каркас, заповнений очеретом літ. "Б"; сараю цегляного літ. "Б1"; сараю дошка літ. "Д"; вбиральні дошка літ. "У1"; вбиральні дошка літ. "У"; воріт з хвірткою металеві літ. "№1; огорожі шифер літ. "№3".

Інші 7/50 частки домоволодіння за АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить відповідачам, по 7/100 кожному.

Про порядок володіння та користування домоволодінням за АДРЕСА_1 сторони не домовилися.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, посилаючись на норми статті 364 ЦК України позивачка просила суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , по 7/100 кожного, на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Визнати за позивачкою право власності на 7/50 частки домоволодіння за АДРЕСА_1 , яке складається з: житловий будинок дерев`яний каркас, заповнений очеретом, обкладений цеглою літ. "А", загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м. з прибудовою цегляною літ. "а1"; погріб цегляний літ. "п" від літ. "а1"; житловий будинок дерево, обкладений цеглою літ. "А2", загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. з прибудовою з дерева, обкладена цеглою літ. "а3"; літня кухня, дерев`яний каркас, заповнений очеретом, обкладена цеглою літ "Е"; сарай-прибудова цегляний літ "е1"; погріб цегляний літ. "п1" під літ. "е1"; сарай дерев`яний каркас, заповнений очеретом літ. "Б"; сарай цегляний літ. "Б1"; сарай дошка літ. "Д"; вбиральня дошка літ. "У1"; вбиральня дошка літ. "У"; ворота з хвірткою металеві літ. "№1"; огорожа шифер літ. "№3".

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 вересня 2022 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими , невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачкою набуто у власність індивідуально визначене майно, а не частка у спільній частковій власності. Такий висновок суду суперечить фактичним обставинам справи та висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним у постановах Верховного Суду.

Суд не врахував, що за висновком будівельно-технічної експертизи №51 від 28 січня 2022 року експертом встановлено, що житловий будинок «А» з прибудовою «а1» має фізичний знос 72%, в якому приміщення являються непридатними для постійного проживання, тобто він не може бути об`єктом поділу (виділу) для домоволодіння. Виходячи з нормативних вимог, загальної площі житлового будинку «А2» з прибудовою «а3», провести поділ житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності з будівельними нормами і правилами з подальшою експлуатацією даних об`єктів як окремих об`єктів нерухомого майна, відповідно до часток 43/50 та 7/50 експерту не видається за можливе.

Крім того, заявниця звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 більше 30 років, не приймають участі у його утриманні, не сплачують комунальні платежі, належним їм майном не цікавляться.

За таких обставин, позивачка вважає, що наявні правові підстави для припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спірне домоволодіння та визнання за позивачкою права власності на частки домоволодіння, що належали відповідачам.

Письмових відзивів на апеляційну скаргу в установлений судом строк відповідачі не подали.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що за договором дарування частки домоволодіння від 30 вересня 2020 року ОСОБА_4 , діючи на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) передав ОСОБА_1 (Обдаровуваній) належні Дарувальнику 43/50 частки домоволодіння за номером АДРЕСА_1 , розташовані на земельній ділянці, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер :01:077:0241, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_6 на підставі договору оренди землі від 04 червня 2020 року, укладеного з Роменською міською радою Сумської області.

Опис домоволодіння, 43/50 частки якого є предметом цього договору: житловий будинок дерев`яний каркас заповнений очеретом, обкладений цеглою літ. "А", загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м. з прибудовою цегляною літ. "а1"; погріб цегляний літ. "п" від літ. "а1"; житловий будинок дерево, обкладений цеглою літ. "А2", загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. з прибудовою з дерева, обкладена цеглою літ. "а3"; літня кухня, дерев`яний каркас, заповнений очеретом, обкладена цеглою літ "Е"; сарай-прибудова цегляний літ "е1"; погріб цегляний літ. "п1" під літ. "е1"; сарай дерев`яний каркас, заповнений очеретом літ. "Б"; сарай цегляний літ. "Б1"; сарай дошка літ. "Д"; вбиральня дошка літ. "У1"; вбиральня дошка літ. "У"; ворота з хвірткою металеві літ. "№1; огорожа шифер літ. "№3".

Договір посвідчений нотаріусом, зареєстровано в реєстрі №536 (а.с.7-8).

Право власності ОСОБА_1 на подаровану частку у праві власності на нерухоме майно зареєстровано у Реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 вересня 2020 року (а.с.9).

Домоволодіння по АДРЕСА_1 на праві власності належить: 43/50 ОСОБА_1 , 7/100 ОСОБА_2 , 7/100 ОСОБА_3 (а.с.14-15).

Рішенням Роменської міської ради Сумської області від 25 листопада 2020 року про розгляд земельних питань змінено сторону в договорі оренди землі від 04 червня 2020 (державна реєстрація від 12.06.2020 за № 36910840) на 43/50 частини (0,0860 га) земельної ділянки від площі 0,1000 га (кадастровий номер :01:077:0241) за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з гр. РФ ОСОБА_5 на гр. ОСОБА_1 . Вважати орендарем 43/50 частини (0,0860 га) земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відомості про заміну сторони договору оренди внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17).

Відповідно до висновку експерта № 51 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 28 січня 2021 року на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 знаходяться два окремих житлових будинки, які мають самостійні вхід-вихід та окремі комунікації. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності загальна площа двох житлових будинків складає 103,7 м2, житлова площа: 56 м2. Житловий будинок літ. "А" дерев`яний каркас, заповнений очеретом, обкладений цеглою загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 14,7 кв.м з прибудовою цегляною літ. «а1» в результаті натурального обстеження має фізичний знос 72%, в якому приміщення являються непридатними для постійного проживання та можливості забезпечення нормальних умов для проживання і т.п. Таким чином, житловий будинок літ. «А» з прибудовою цегляною літ."а1" не може бути об`єктом поділу (виділу) для домоволодіння. Виходячи з нормативних вимог, загальної площі житлового будинку літ. «А2» з прибудовою літ. «а3», провести поділ житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності з будівельними нормами і правилами з подальшою експлуатацію даних об`єктів, як окремих об`єктів нерухомого майна, відповідно до часток 43/50 та 7/50, експерту не видається за можливе. Так як, згідно таблиці №1 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» нижня межа площі для однокімнатних квартир складає 28 м2 (а.с.118-126).

Згідно з матеріалами інвентарної справи № 3872 по АДРЕСА_1 : в 1988 році в генеральному плані дільниці АДРЕСА_1 маються два будинки А будинок жилий старий і А- 1 будинок жилий новий. 2 серпня 1988 року складено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, в якому вказано що будівництво розпочате в 1984 році а закінчене в 1988 році. (а.і.с.60, 68 ). Крім цього в матеріалах інвентарної справи, на 86 аркуші, мається рішення Роменського міськнарсуду від 19 грудня 1990 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про зміни ідеальних часток в домоволодінні та його реальному поділі. В резолютивній частині даного рішення вказано: визнати право власності за ОСОБА_5 на 43/50 частин домоволодіння в АДРЕСА_1 , виділити їй в користування жилий будинок А-1; сіни а1, Ѕ частку літньої кухні А-1, погріб під літньою кухнею, сарай В, сарай 2, сарай прибудову а1, вбиральню У, загальною вартістю 9899 рублів. Визнати право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на 7/50 частин домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що домоволодіння, частку в якому ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 , було поділене рішенням суду від 19 грудня 1990 року і за ОСОБА_5 визнано право власності на 43/50 часток домогосподарства і виділено реально об`єкти нерухомого майна загальною вартістю 9899 рублів, а також визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на 7/50 частин домоволодіння, за таких обставин суд визнав неможливим визнання права власності за позивачем на частку належну відповідачам, вважаючи майно поділеним.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду з позовом, остаточно уточнивши його зміст, ОСОБА_1 просила припинити право на частку у спільному майні домоволодінні АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що частка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є незначною і не може бути виділена в натурі, відповідачі за вказаною адресою не проживають витрат на утримання майна не несуть.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні спору.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту висновку експерта № 51 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 28 січня 2021 року на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 знаходяться два окремих житлових будинки, які мають самостійні вхід-вихід та окремі комунікації. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Загальна площа двох житлових будинків складає 103,7 м2, житлова площа: 56 м2. Житловий будинок літ. "А" дерев`яний каркас, заповнений очеретом, обкладений цеглою загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 14,7 кв.м з прибудовою цегляною літ. «а1» в результаті натурального обстеження має фізичний знос 72%, в якому приміщення являється непридатними для постійного проживання та можливості забезпечення нормальних умов для проживання і т.п. Таким чином, житловий будинок літ. «А» з прибудовою цегляною літ."а1" не може бути об`єктом поділу (виділу) для домоволодіння.

Виходячи з нормативних вимог, загальної площі житлового будинку літ. «А2» з прибудовою літ. «а3», провести поділ житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності з будівельними нормами і правилами з подальшою експлуатацію даних об`єктів, як окремих об`єктів нерухомого майна, відповідно до часток 43/50 та 7/50, експерту не видається за можливе. Так як, згідно таблиці №1 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» нижня межа площі для однокімнатних квартир складає 28 м2 (а.с.118-126).

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Питання про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Зі змісту експертного дослідження вбачається, що у житловому будинку літ. «А2» з прибудовою літ. «а3» загальною площею 68 кв.м, питання про поділ якого вирішувалось експертом:

на 43/50 частини співвласника ОСОБА_1 припадає 58,48 м2 від загальної площі житлового будинку з прибудовами;

на 7/50 частин співвласників ОСОБА_7 та ОСОБА_3 припадає 9,52 м2 від загальної площі житлового будинку з прибудовами (а.с 126).

Тобто частка відповідачів втричі менша ніж нижня межа площі для однокімнатних квартир, визначених ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення.»

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами заявниці апеляційної скарги про те, що частка відповідачів є незначною, а тому не може бути виділена в натурі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку проте, що позивачка не довела жодними належними допустимими доказами тієї обставини, що припинення права ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на частку у спільному нерухомому майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників.

Справа не містить доказів того, що відповідачі мають інше житло, окрім спірного, і що припинення прав на частку у спільному майні не призведе до втрати відповідачами єдиного житла.

Крім того, рішенням суду від 19 грудня 1990 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про зміни ідеальних часток в домоволодінні та його реальному поділі, за ОСОБА_5 визнано право власності на 43/50 частин домоволодіння в АДРЕСА_1 , виділено їй в користування жилий будинок А-1; сіни а1, Ѕ частку літньої кухні А-1, погріб під літньою кухнею, сарай В, сарай 2, сарай прибудову а1, вбиральню У, загальною вартістю 9899 рублів. Визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на 7/50 частин домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Тобто вказаним рішенням фактично визначено порядок користування домоволодінням, що свідчить про те, що спільне користування спірним майном є можливим.

Зазначена обставина, на думку колегії суддів, виключає можливість застосування до спірних правовідносин наслідків, передбачених статтею 365 ЦК України.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на невідповідність висновку суду першої інстанції обставинам справи оскільки твердження про фактичний поділ спірного нерухомого майна спростовується самим змістом договору-дарування від 30 вересня 2020 року предметом якого є 43/50 частки у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі якого ОСОБА_1 набула права власності саме на частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння без виділення її в натурі.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову, виклавши їх у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 вересня 2022 рокузмінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, виклавши їх у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук