Номер провадження: 22-ц/813/2412/22
Справа № 522/5937/18
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_2 про захист порушеного права споживача шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором виконаним, договору іпотеки припиненим, стягнення коштів, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Науменко А.В. 20 січня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_2 про захист порушеного права споживача шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором виконаним, а договору іпотеки припиненим, стягнення коштів (т. 1 а.с. 2-5, 227-229, т. 2 а.с. 44-47).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 27 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Договір споживчого кредиту №0, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 81 600,00 доларів США, що дорівнювало еквіваленту 395 735,52 грн., які позивач зобов`язався повернути до 26 червня 2037 року, або достроково зі сплатою 14 % річних за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено іпотечний договір від 27 червня 2008 року, яким забезпечувалось виконання грошових зобов`язань за споживчим кредитом. Предметом іпотеки за даним договором є нерухоме майно - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Кредит носив споживчий характер, згідно п. 1.4. кредитного договору, кредит надавався Позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання 2-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

10 березня 2010 року позивачем було проведено останній платіж, тобто за 1 рік і 9 місяців ОСОБА_1 через касу банку з отриманням відповідних оригіналів квитанцій було сплачено АКІБ «УкрСиббанк» 102 139 доларів США, тобто повністю виплачено всю суму кредиту та процентів за його користування.

Таким чином, позивачем було повністю виконано всі умови договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 червня 2008 року.

08 грудня 2011 року право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року та Іпотечним договором від 27 червня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступник АКІБ «УкрСиббанк», передав ПАТ «Дельта Банк».

Позивач вважав, що договір про відступлення права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» за вказаними вище договорами не був нотаріально посвідчений, а був оформлений як Додаток, що суперечить діючому законодавству.

Крім того, згідно Висновку експерта №128 від 12 вересня 2018 року судової економічної експертизи за матеріалами цивільної справи №522/92/14-ц, відповідно до наданих експерту на дослідження первинних касових облікових документів за період з 07 липня 2008 року по 10 березня 2010 року за матеріалами справи №501/2443/15-ц, підтверджується документально розмір внесених грошових коштів ОСОБА_1 в рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором №0 від 27 червня 2008 року укладеного з АКІБ «УкрСиббанк» в сумі 102 142 доларів США. Експертом визначено, що сума заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 27 червня 2008 року станом на 08 листопада 2013 року в сумі 135 551,28 доларів США, у тому числі за сумою кредиту в розмірі 79 484,94 доларів США та за відсотками в сумі 56 066,34 доларів США, за наданими на дослідження документами не підтверджується у повному обсязі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2020 року було задоволено клопотання ПАТ «УкрСиббанк» про призначення комплексної судово-технічної експертизи . Призначено у справі комплексну судово-технічну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (т. 7 а.с. 10-12).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року провадження у справі відновлено (т. 7 а.с. 22).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано зобов`язання ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 виконаним, а Іпотечний договір від 27 червня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 припиненим. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості двокімнатної квартири загальної площі 46,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка складає 935 950,69 грн., що еквівалентно 35 774 доларів США. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 8 117,38 доларів США (у тому числі станом на 10 лютого 2010 року в сумі 1 997,81 доларів США та станом на 10 березня 2010 року в сумі 6 119,57 доларів США), та за сплатою процентів станом на 10 лютого 2010 року в сумі 21,75 доларів США, в загальній сумі 8 139,13 доларів США (т. 7 а.с. 72-78).

В апеляційній скарзі представник АТ «УкрСиббанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, судові витрати стягнути з позивача, посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 7 а.с. 102-115).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом безпідставно покладено в основу оскаржуваного рішення Висновок експерта №128 від 12.09.2018 року судової економічної експертизи за матеріалами цивільної справи №522/92/14-ц, оскільки на вказане експертне дослідження не були надані Додаткова угода №1 від 19 січня 2009 року та Додаткова угода №2 від 19 січня 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року, якими змінено строк сплати процентів та викладено Додаток до Договору про надання споживчого кредиту «Графік погашення кредиту» в новій редакції. Крім того, необґрунтованим є висновок суду про порушення вимог законодавства при укладенні між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» Договору купівлі-продажу прав вимоги.

Сторони про розгляд справи на 06 грудня 2022 року були сповіщені належним чином.

02 грудня 2022 року від представника АТ «УкрСиббанк» на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника АТ «УкрСиббанк».

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір споживчого кредиту №0, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 81 600,00 (Вісімдесят одна тисяча шістсот доларів США 00 центів), що дорівнює еквіваленту 395 735,52 (Триста дев`яносто п`ять тисяч сімсот тридцять п`ять грн. 52 коп.) гривень які зобов`язувався повернути до 26 червня 2037 року або достроково зі сплатою 14 % річних за користування кредитом.

У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк» та Позивачем було укладено Іпотечний договір від 27 червня 2008 року, яким забезпечувалось виконання грошових зобов`язань за споживчим кредитом. Предметом іпотеки за даним договором є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Кредит носив споживчий характер, оскільки згідно п. 1.4. кредитного договору він був наданий Позичальнику для його особистих потреб - на придбання 2-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2014 року у справі №522/92/14-ц було звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі даного рішення суду, квартиру АДРЕСА_2 було реалізовано шляхом проведення торгів. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 березня 2018 року, власником квартири АДРЕСА_2 став ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2017 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 листопада 2018 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2018 року перейшло до ОСОБА_3 .

У наступному, заочне рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2014 року у справі №522/92/14-ц було оскаржене у апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Постановою апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наданих позивачем квитанцій слідує, що 10 березня 2010 року. Нарімановим ОСОБА_4 було проведено останній платіж, і таким чином за 1 рік і 9 місяців позивачем було сплачено АКІБ «УкрСиббанк» 102 139 доларів США, тобто повністю виплачено всю суму кредиту та процентів за його користування.

Таким чином, на думку суду, позивачем було повністю виконано всі умови Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 червня 2008 року. На підтвердження сплати грошових коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором до суду було надано копії квитанцій.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки з виписки за кредитним договором вбачається, що платежі у квитанції №32 від 10 листопада 2009 року в сумі 7 915 доларів США, у квитанції №33 від 10 грудня 2009 року в розмірі 7 520 доларів США, у квитанції №35 від 10 лютого 2009 року в сумі 7 335 доларів США не відображені у виписці за кредитним договором за період з 27 червня 2008 року по 26 грудня 2011 року (т.1 а.с.114-120).

Крім того, заперечуючи проти позовних вимог, 15 липня 2020 року представник ПАТ «УкрСиббанк» подав клопотання про призначення по справі комплексної судово-технічної експертизи на вирішення якої просив поставити наступні питання:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 у квитанції № 12 від 08 серпня 2008 року, квитанції № 15 від 12 серпня 2008 року, квитанції № 18 від 02 вересня 2008 року, квитанції № 21 від 10 грудня 2008 року, квитанції № 25 від 09 січня 2009 року, квитанція № 25 від 10 березня 2009 року, квитанція № 26 від 10 квітня 2009 року, квитанція № 26 від 15 квітня 2009 року, квитанція №21 від 24 квітня 2009 року, квитанція № 27 від 12 травня 2009 року, квитанція № 28 від 10 червня 2009 року, квитанція № 29 від 10 липня 2009 року, квитанція № 30 від 12 серпня 2009 року, квитанція № 31 від 10 вересня 2009 року, квитанція № 32 від 10 листопада 2009 року, квитанція № 33 від 10 грудня 2009 року, квитанція № 34 від 11 січня 2010 року, квитанція № 35 від 10 лютого 2010 року ОСОБА_5 , чи іншою особою?

- Чи співпадають дати створення квитанції № 12 від 08 серпня 2008 року, квитанції № 15 від 12 серпня 2008 року, квитанції № 18 від 02 вересня 2008 року, квитанції № 21 від 10 грудня 2008 року, квитанції № 25 від 09 січня 2009 року, квитанції № 25 від 10 березня 2009 року, квитанції № 26 від 10 квітня 2009 року, квитанції № 26 від 15 квіті 2009 року, квитанції №21 від 24 квітня 2009 року, квитанції № 27 від 12 травня 2009 рок квитанції № 28 від 10 червня 2009 року, квитанції № 29 від 10 липня 2009 року, квитанції № 30 від 12 серпня 2009 року, квитанції № 31 від 10 вересня 2009 року, квитанції № 32 від 10 листопада 2009 року, квитанції № 33 від 10 грудня 2009 року, квитанції № 34 від 11 січня 2010 року, квитанції № 35 від 10 лютого 2010 року, квитанції № 36 від 10 березня 2010 року зазначеним датам в квитанціях?

- Чи здійснено відбиток печатки в квитанції № 12від 08серпня 2008 року, квитанції №15 від 12 серпня 2008 року, квитанції №18 від 02 вересня 2008 року, квитанції № 21 від 10 грудня 2008 року, квитанції №25 від 09 січня 2009 року, квитанції № 25 від 10 березня 2009 року, квитанції №26 від 10 квітня 2009 року, квитанції №26 від 15 квітня 2009 року, квитанції №21від 24 квітня 2009 року, квитанції №27 від 12 травня 2009 року, квитанції №28 від 10 червня 2009 року, квитанції №29 від 10 липня 2009 року, квитанції №30 від 12 серпня 2009 року, квитанції №31 від 10 вересня 2009 року, квитанції №32 від 10 листопада 2009 року, квитанції №33 від 10 грудня 2009 року, квитанції №34 від 11січня 2010 року, квитанції №35 від 10 лютого 2010 року, квитанції №36 від 10 березня 2010 року печаткою «приходня касса №1», зразки якої надано в якості порівняльних?

- Чи віддруковано текст представлених на експертизу квитанції № 34 від 11 січня 2010 року, квитанції № 35 від 10 лютого 2010 року, квитанції № 36 від 10 березня 2010 року в порівнянні до касових документів дня відділення № 47 від 11 січня 2010 року, 10 ого 2010 року, 10 березня 2010 року на одному друкарському пристрої?

- Чи з одного набору (одного стереотипу, одним кліше) надруковані дані в квитанції № 34 від 11 січня 2010 року, квитанції № 35 від 10 лютого 2010 року, квитанції .№ 36 від 10 березня 2010 року в порівнянні до касових документів дня відділення № 47 від 11 січня 2010 року, 10 лютого 2010 року, 10 березня 2010 року?

Ухвалою Приморського районного суду від 15 липня 2020 року клопотання представника ПАТ «УкрСиббанк» про призначення комплексної судово-технічної експертизи було задоволено. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

16 вересня 2020 року зазначена цивільна справа повернута з Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса разом з клопотаннями №№15177, 15178 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-технічної експертизи.

Однак, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що судом першої інстанції були здійснені процесуальні дії, спрямовані на доведення до відома ПАТ «УкрСиббанк» вимог судових експертів, викладених в клопотаннях про надання додаткових документів..

Таким чином, ПАТ «УкрСиббанк» був позбавлений передбаченого законом права на виконання вимог експертів та надання витребуваних матеріалів для проведення експертизи.

Вказане свідчить про неповне з`ясування судом матеріалів справи.

Також суд першої інстанції послався в оскаржуваному судовому рішенні на Висновок експерта № 128, відповідно до наданих експерту на дослідження первинних касових облікових документів за період з 07 липня 2008 року по 10 березня 2010 року за матеріалами справи №522/92/14-ц, яким, на думку суду, документально підтверджується розмір внесених грошових коштів ОСОБА_1 в рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором №0 від 27 червня 2008 року, укладеного з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в сумі 102 142 доларів США. При співставленні даних первинних облікових касових документів з даними Виписки за кредитним договором відділення №786 АТ «УкрСиббанк» за період з 27 червня 2008 року по 26 грудня 2011 року дослідженням визначено, що банком в обліковому регістрі по руху коштів за кредитним договором №0 від 27 червня 2008 року не відображено суми отриманих коштів на погашення зобов`язань за кредитним договором від ОСОБА_1 за первинними платіжними касовими документами квитанціями в розмірі 102 142 доларів США.

Експертом визначено, що сума заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 27 червня 2008 року станом на 08 листопада 2013 року в сумі 135 551,28 доларів США, у тому числі за сумою кредиту в розмірі 79 484,94 доларів США та за відсотками в сумі 56 066, 34 доларів США, за наданими на дослідження документами не підтверджується у повному обсязі.

Як вбачається із розрахунку за дослідженням наданих документів, відповідно до умов кредитного договору № 0 від 27 червня 2008 року, ОСОБА_1 здійснені платежі станом на 11 січня 2010 року у більшому розмірі з погашення кредиту в сумі 8117 (вісім тисяч сто сімнадцять) доларів США 38 центів, у тому числі станом на 10 лютого 2010 року в сумі 1997 (тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) долара США 81 цента та за сплатою процентів станом на 10 березня 2010 року в сумі 21,75 доларів США.

Разом сума безпідставної переплати позивачем на користь банку складає 8139,13 доларів США.

Колегія суддів, дослідивши Висновок експерта № 128 за матеріалами справи №522/92/14-ц, доходить до висновку, що вказаний висновок експертизи є неналежним доказом, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

17 липня 2019 року судовим експертом Бочкарьовим Д.О. було надано письмове пояснення до Висновку експерта № 128 судової економічної експертизи за матеріалами справи №522/92/14-ц, з якого вбачається, що за наданими на дослідження документами за матеріалами справи №522/92/14-ц встановити відповідність графіка погашення кредиту по кредитному договору №0 від 27 червня 2008 року, вимогам діючого у банківській сфері методу розрахунку у відповідності до вимог Положення про кредитування банку не надається за можливе, оскільки у матеріалах справи та додатково наданих документах не визначається формула та метод розрахунку та не надано на дослідження Положення банку про кредитування фізичних осіб, Положення банку про порядок бухгалтерського обліку процентних і комісійних доходів і витрат, а в інших документах, наданих на дослідження за матеріалами справи, відсутні відомості про методи розрахунку банка графіка за наданими кредитами фізичним особам в іноземній валюті.

За наданими на дослідження документами, за матеріалами справи, не визначається здійснення документального узгодження сторонами за кредитним договором №0 від 27.06.2008р. внесення змін по встановленню підвищеної процентної ставки.

Відповідно до положень наданих на дослідження документів не визначається документального підтвердження витрат на обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, комісії за надання кредиту, страхування, послуг нотаріуса за кредитним договором №0 від 27 червня 2008 року, у зв`язку із чим документально підтвердити або спростувати зазначений розмір реальної відсоткової ставки у розмірі 28% не надається за можливе відповідно до положень Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року №168.

Тому, провести дослідження в частині документального підтвердження сум щомісячного платежу по відсоткам за кредитним договором №0 від 27 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», розміру відсоткової ставки за зазначеним договором, не надається за можливе (т.2 а.с.49-50).

Також експертом зазначено, що на експертне дослідження не були надані первинні облікові документи, облікові регістри по руху коштів, що підтверджують проведення сплати додаткових послуг за сумами втрат, пов`язаних з оплатою послуг третім особам за обслуговування кредиту.

У зв`язку із чим, з даних наданого на дослідження Додатку №1 до Договору №0 від 27 червня 2008 року в частині нарахування відсоткової ставки за кредитом не надається за можливе документально обґрунтувати сукупну вартість кредиту та суми подорожчання кредиту (т.2 а.с. 56).

Таким чином, з урахуванням викладеного, Висновок експерта № 128 за матеріалами справи №522/92/14-ц не може вважатися належним доказом у справі, оскільки вказаний висновок є неповним, та не містить достатньо доказів для встановлення обставин, що мають суттєве значення для вирішення даної справи.

Крім того колегія суддів враховує, що при проведенні вказаного експертного дослідження експертом не було надано правової оцінки наявним у матеріалах справи Додатковим угодам №№ 1,2 від 19 січня 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року, та Графіку погашення кредиту, відображеного у Додатку №1 до Додаткової угоди № 2 від 19 січня 2009 року (т.2 а.с. 111-117), з яких вбачається, що станом на 19.01.2009 р. залишок заборгованості ОСОБА_1 кредитом становив 79 720 доларів США, з чого можна дійти до висновку, що у період з дати укладення договору (27 червня 2008 року) позивачем, на погашення заборгованості за договором, було сплачено 1 880 доларів США (81 600 - 79 720 = 1 880 доларів США. При цьому, вказана сума протирічить наданому позивачем розрахунку фактичного погашення кредиту, згідно якого станом на 01 січня 2009 року ОСОБА_1 було сплачено 7 552,11 доларів США (т.1 а.с. 32).

При цьому, з виписки по кредитному договору №0 за період з 27 червня 2008 року по 19 грудня 2011 року вбачається, що за вказаним кредитним договором у ОСОБА_1 наявна заборгованість за тілом кредиту в сумі 71 965 доларів США, а також за відсотками в сумі 1 012,77 доларів США та простроченими відсотками в сумі 30 368,84 доларів США (т.1 а.с.114-120).

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21).

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 про виконання останнім зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року у повному обсязі шляхом сплати всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим у задоволенні позову ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором виконаним необхідно відмовити.

Відповідно, не підлягають задоволенню і похідні від основної вимоги позову вимоги ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки припиненим та стягнення безпідставно набутих коштів.

Також необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про невідповідність діючому законодавству укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року Договору відступлення права вимоги, згідно якого право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року та Іпотечним договором від 27 червня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступник АКІБ «УкрСиббанк», передав ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів зазначає, що у частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 не оскаржував у позовній заяві укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року Договір відступлення права вимоги, то суд першої інстанції, надаючи правову оцінку вказаному договору, вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 та, як наслідок, порушив цим норми процесуального права.

Згідно з п. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що Договір відступлення права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» за вказаними вище договорами був нотаріально посвідчений, що відповідає вимогам діючого законодавства (т.1 а.с 68-71).

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2021 року, та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з наведених вище підстав.

Крім того, на підставі положень ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1 585, 80 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2021 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (третя особа - ОСОБА_2 ) про захист порушеного права споживача шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором виконаним, договору іпотеки припиненим, стягнення коштів, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» () судові витрати у справі в сумі 1 585,80 гривень

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 27 грудня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе