Справа №443/530/22
Провадження №2/443/484/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (відповідачі), в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшов житловий будинок та господарські будівлі і споруди в АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 заповіту не залишав, тому спадкування відбулося за законом. На момент смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги спадкування за законом, окрім позивача, були: дружина покійного ОСОБА_2 та дочка покійного ОСОБА_3 , які спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняли та на неї не претендують. Натомість, позивач постійно проживав із батьком на час його смерті, не заявляв про відмову від спадщини, а тому фактично прийняв спадкове майно. Окрім того, у визначений законом термін позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, внаслідок чого нотаріусом заведено відповідну спадкову справу, однак нотаріус відмовив у видачі відповідного свідоцтва мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними спорудами.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують і просять задовольнити.

Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. Наслідки визнання позову їм зрозумілі.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивача подано заяву про витребування доказів (а.с.51), заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, підтримання позовних вимог в повному обсязі та відкликання клопотання про витребування доказів (а.с.52).

Відповідачкою ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову та розуміння наслідків такого визнання (а.с.44).

Відповідачкою ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову та розуміння наслідків такого визнання (а.с.48).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 08.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.37-38).

Ухвалою підготовчого засідання від 01.07.2022 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.53).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.07.1990 (а.с.9).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Кологори Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 20.03.2019 (а.с.10).

Довідками ВК Ходорівської міської ради №69 та №70 від 02.03.2021 встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно був зареєстрований та проживав до дня смерті у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який згідно з по господарських книг числився за ним. На день смерті разом з ним без реєстрації проживав син ОСОБА_1 . До дня смерті проживали разом, вели спільне селянське господарство (а.с.11).

Відповідно до технічного паспорта від 29.04.2021, в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок «А-1», 1948 року побудови, загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., та криниця «к» (а.с.14-18).

Постановою Жидачівської ДНК від 01.04.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Приписами статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 статті 1261 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом норми статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок по АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини належав ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 особистого розпорядження не зробив, відтак з огляду на дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. ОСОБА_1 входить до першої черги спадкоємців за законом (як син спадкодавця) і є єдиним спадкоємцем цієї черги, який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї. Інші спадкоємці першої черги за законом відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину після смерті батька ОСОБА_4 не прийняли, про що свідчать подані ними заяви.

Таким чином, ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги, однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05 липня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів