КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 2-759/11 Головуючий у суді першої інстанції - Заставенко М.О.
Номер провадження № 22-ц/824/4531/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для звернення його до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для звернення його до виконання, у якому вказувало, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року було стягнуто ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредиту в розмірі 100 830 доларів США, що становить по курсу НБУ 805 430 грн., заборгованість по погашенню кредиту в розмірі 4 935, 25 доларів США, що становить по курсу НБУ 39 422, 78 грн., 962, 84 доларів США - суму процентів, нарахованих за період з 01 грудня 2009 року по 24 грудня 2009 року, що становить по курсу НБУ 7 691, 16 грн., 14 087, 73 доларів США заборгованість по процентам, що становить по курсу НБУ 112 532, 78 грн. та 6 476, 39 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 20 191, 39 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Банк вказував, що після вчинення ряду процесуальних дій, відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у відповідь на скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» надано довідку від 21 вересня 2020 року №51300992/6, в якій повідомлено про знищення матеріалів виконавчого провадження № 51300992 за закінченням терміну зберігання, а також про факт втрати виконавчого документу.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» наголошував, що станом на день звернення до суду рішення не виконано, чим порушуються права банку, а тому просив суд поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-759/11, а також видати його дублікат.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа №2-75911 від 22 листопада 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в розмірі 100 830 доларів США, що становить по курсу НБУ 805 430,00 грн., заборгованість по погашенню кредиту в розмірі 4 935,25 доларів США, що становить по курсу НБУ 39 422,78 грн., 962,84 доларів США - суму процентів, нарахованих за період з 01 грудня 2009 року по 24 грудня 2009 року, що становить по курсу НБУ 7 691,16 грн., 14 087,73 доларів США заборгованість по процентам, що становить по курсу НБУ 112 532,78 грн. та 6 476,39 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 20 191,39 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Поновлено пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-75911, який видано 22 листопада 2012 року Дарницьким районним судом міста Києва.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне дослідження обставин та матеріалів справи судом першої інстанції, зокрема, неврахування доданої до заяви копії виконавчого листа з відміткою «з оригіналом згідно», що на думку апелянта свідчить про наявність оригіналу виконавчого документу у стягувача або представника, що посвідчив відповідну копію. Тому заява про видачу дублікату є необґрунтованою, а посилання на втрати оригіналу виконавчого документу не відповідає дійсності.

Разом з тим, апелянт звертає увагу, що виконавчий лист було видано 22 листопада 2012 року, а строк його пред`явлення відповідно до чинного на той час законодавства - 1 рік, що завершився 01 серпня 2013 року, тобто через рік після набрання рішенням законної сили.

Наголошує на тому, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що виконавчий документ було пред`явлено до виконання у зазначений строк, а судом в оскаржуваній ухвалі не досліджувались та не встановлювались обставини, що вказують на поважність причин пропуску строку на пред`явлення документу з 02 серпня 2018 року. В ухвалі відображено лише обставини звернення стягувача у червні 2016 року до органу примусового виконання рішень та не враховано, що строк вже був пропущеним.

Зазначає, що виконавче провадження було знищено, оскільки стягувачем було втрачено інтерес, не вчинялось жодних дій та не реалізовувались його права у виконавчому провадженні, припускає, що виконавчий документ було повернуто стягувачу через пропуск строку його пред`явлення та в подальшому знищено виконавче провадження за спливом строку зберігання.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - адвокат Бутенко О.А. просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви стягувача про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання.

26 травня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - Ткачук О.В., в якому вказує, що виконавчий лист неодноразово пред`являвся стягувачем в межах строку для пред`явлення його до виконання, що підтверджується постановою головного державного виконавця ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження №37979316 від 15 травня 2013 року, постановою старшого державного виконавця ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження №48218089 від 22 липня 2016 року, а також постановою державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження №51300992 від 06 червня 2016 року, яку в подальшому скасовано.

Вважає, що вказані обставини свідчать про переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також про зацікавленість стягувача у виконанні судового рішення, його добросовісну поведінку.

Акцентує на тому, що у стягувача не було необхідності у заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату описувати всю попередню історію його пред`явлень, оскільки строк на повторне (чергове) пред`явлення обчислюється з дати останнього повернення цього виконавчого документа стягувачу.

Вказуючи, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року досі не виконано, відповідач ОСОБА_1 більше 11 років ігнорує та нехтує чинне законодавство ухиляючись від виконання судового рішення, що набрало законної сили, банк просить залишити вимоги апелянта ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване ним судове рішення - без змін.

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 - адвокат Бутенко О.А. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Так, представник боржника зазначив, що із наданих представником банку документальних підтверджень вбачається, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року набрало законної сили 01 серпня 2012 року, що підтверджується і записом в копії виконавчого листа наданого заявником, і відповідно до чинного на той час законодавства повинно було бути пред`явлено до виконання в межах річного строку тобто до 01 серпня 2013 року. Однак, заявник будь яких доказів щодо пред`явлення його до виконання в межах вказаного строку не подавав до суду першої інстанції, а лише зазначив про те, що банком вказаний лист був пред`явлений до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яке не відкриваючи провадження повернуло виконавчий лист стягувачу. І більше відомостей, що вказаний виконавчий лист пред`являвся до примусового виконання матеріали справи не містять, що свідчить про те, що з 2016 року і до звернення до суду із вказаним клопотанням у жовтні 2020 року пройшло більше 4 років. Разом із тим, суд першої інстанції зазначеним обставинам взагалі не надав оцінки, і без зазначення причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поновив зазначений строк, що суперечить принципу правової визначеності. Просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу.

Представник стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Ткачук О.В. заперечила щодо доводів, викладених в апеляційні скарзі, та просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. При цьому зазначила, що заявником не викладалися обставини пред`явлення виконавчого листа до виконання за попередній період (2013-2016 рр.) з тих підстав, що вони сторонами не оспорювалися. А щодо пропуску строку з 2016 року по 2020 рік, то вважає що він пропущений з поважних причин, оскільки ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2016 року було задоволено скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк», постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06 червня 2016 року було скасовано та зобов`язано державного виконавця вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року. Однак, в подальшому було з`ясовано, що вказана ухвала державним виконавцем не виконана і провадження у справі не було відкрито, а саме виконавче провадження №5130092 було знищено, а виконавчий лист втрачений. Тому вважала висновки суду першої інстанції обґрунтованими та законними.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи подану Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для звернення його до виконання та задовольняючи її зазначив, що виконавчий лист було втрачено, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякона Н.М. перебувало (ВП №51300992) з примусового виконання виконавчого листа №2-75911, який видано 22.11.2012 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в розмірі 100 830 доларів США, що становить по курсу НБУ 805 430,00 грн., заборгованість по погашенню кредиту в розмірі 4 935,25 доларів США, що становить по курсу НБУ 39 422,78 грн., 962,84 доларів США - суму процентів, нарахованих за період з 01 грудня 2009 року по 24 грудня 2009 року, що становить по курсу НБУ 7 691,16 грн., 14 087,73 доларів США заборгованість по процентам, що становить по курсу НБУ 112 532,78 грн. та 6 476,39 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 20 191,39 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Із відповіді начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 вересня 2020 року № 513009992/6 ВП №51300992 вбачається, що виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання, та наявний факт втрати виконавчого листа № 2-75911 від 22 листопада 2012 року.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали) визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи зміст п. 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Саме такі правові висновки сформульовано у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) та від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Отже, за змістом згаданої норми діючого законодавства дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення на підставі якого видано та чи не втратило судове рішення законної сили (висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладений у постанові від 22.10.2018 року ц справі №2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Також однією з підстав можливості видачі дублікату виконавчого документу, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі оригіналу виконавчого листа) виконавчі документи, в тому числі судові рішення, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи подану стягувачем - ПАТ АБ «Укргазбанк» заяву про видачу дубліката виконавчого листа, суд послався на обставини його втрати, зазначеної заявником, а саме на відповідь начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 вересня 2020 року №513009992/6 Івана Подолянка, що виконавче провадження №51300992 було знищено за закінченням терміну зберігання, та наявний факт втрати виконавчого листа № 2-75911 від 22 листопада 2012 року (а.с.13, т.2).

Разом із тим, дублікат виконавчого листа може бути виданий лише в разі не пропуску строку його пред`явлення до примусового виконання, а в разі поновлення вказаного строку судом.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи подану банком заяву в частині поновлення пропущеного строку не зазначив в оскаржуваній ухвалі причин, які ним визнані поважними.

Так, із матеріалів справи вбачається, що рішенняДарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року набрало законної сили 01 серпня 2012 року і відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону станом на 01 серпня 2012 року) могло бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року, тобто до 01 серпня 2013 року.

Належних та допустимих доказів пред`явлення вказаного виконавчого документу до примусового виконання заявник суду першої інстанції не подавав, а посилання стягувача на те, що вказані обставини сторонами не оспорювалися колегія суддів не приймає, оскільки суд першої інстанції розглянув вказану заяву, не повідомивши боржника ОСОБА_1 належним чином, чим і позбавив його прав заперечити вказані обставини.

Додані стягувачем до відзиву на апеляційну скаргу копії постанов державних виконавців про відкриття виконавчого провадження від 15 травня 2013 року та від 22 липня 2015 року колегія суддів не приймаються, оскільки вони подані з порушенням порядку подачі доказів і в суд першої інстанції не подавалися.

Крім того, колегія суддів враховує, що з моменту направлення -14 вересня 2016 року відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копії ухвали Дарницького районного суду міста Києва про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження і до звернення до суду із вказаною заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку виконання рішення суду пройшло 4 роки, що свідчить про те, що стягувач не був зацікавлений у вчиненні примусових дій з виконання вищевказаного рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та про наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, не вказавши у судовому рішенні причин, які ним визнанні поважними для такого поновлення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви у відповідності до ст. 376 ЦПК України.? ?

Керуючись ст. 367, 374, 376, 313-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для звернення його до виконання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв