ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/553/22 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 304030000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретар - Панькевич Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року та представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адвоката Дубового Артема Михайловича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 квітня 2022 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року, ухвалені суддею Вийванко О.М. у цивільній справі №60719532/21 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 400,00 Євро сплаченої застави та 20000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 400,00 Євро, судові витрати в розмірі 10347,67 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 не погодились з судовими рішеннями в частині розподілу судових витрат та подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Дубовий А.М. просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 квітня 2022 року в частині розподілу судових витрат, а також додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року скасувати та на підставі ч. 10 ст. 140 ЦПК України стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 5285,88 грн. Вказує, що судом не вірно застосовано принцип пропорційності розподілу судових витрат та не застосовано даний принцип до витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_2 - адвоката Дубового А.М. залишити без задоволення. Вказує, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а тому судові витрати повинні бути покладені на останнього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу. Вказує, що звернення до суду із даним позовом зумовлене неправильними діями відповідачами, а тому є підстави для застосування ч. 9 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відтак, судові витрати повинні бути покладені на відповідача.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Щодо рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 квітня 2022 року в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до п .1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

При зверненні до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 просив суд стягнути 400,00 Євро плаченої застави, 210 Євро у зв`язку із нікчемністю договору та 20000,00 грн моральної шкоди.

Разом з тим, 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про відмову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 210 Євро.

Визначаючи ціну позову та розмір задоволених позовних вимог, суд першої інстанції помилково взяв до уваги курс гривні до Євро станом на 30 вересня 2021 року, тоді як необхідно було брати до уваги курс валюти станом на дату ухвалення рішення суду, тобто 5 квітня 2022 року.

Станом на дату ухвалення рішення суду курс гривні до Євро становив 32,176 грн, що підтверджується даними із офіційного веб-сайту Національного банку України.

Таким чином, ціна позову у даній справі становить 32870,40 грн (400 Євро*32,176 +20000,00 грн моральної шкоди).

Позовні вимоги задоволено лише частково в розмірі 400,00 Євро, у стягненні 20000,00 грн моральної шкоди відмовлено.

Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 39,15% (12870,40*100/32870,40).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із квитанції про сплату №86394 від 22 жовтня 2021 року вбачається, що при зверненні до суду із даним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Таким чином, із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 355,48 грн (908,00 грн*39,15/100).

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 19 листопада 2021 року у справі № 752/16038/19 (провадження № 61-7905св21).

Правничу допомогу відповідачу надав адвокат, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 20/09/21 від 20.09.2021, укладеного між АО «Ордер» та ОСОБА_1 .

На підтвердження факту витрат на оплату послуг адвоката, представником відповідача надано наступні докази: договір про надання правничої допомоги; детальний опис робіт (наданих послуг), акт №07/12 від 07.12.2021 здачі-прийняття робіт на загальна суму 14 000,00 грн.

Будь-яких заперечень чи клопотань щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу зі сторони відповідача матеріали справи не містять, а також вказівка про це відсутня у рішенні суду.

Таким чином, зменшуючи розмір з 14000,00 грн та стягуючи відповідача на користь позивача 10000,00 витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що в разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн, з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 5481,00 грн (14000,00 грн*39,15/100).

Щодо оскарження додаткового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року.

11 квітня 2022 року представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Дубовий А.М. звернувся до суду із клопотанням про стягнення з ОСОБА_1 10128,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

27 квітня 2022 року ОСОБА_1 подав заперечення про стягнення витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Суд першої інстанції, врахувавши співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом відповідача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, взявши до уваги, виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також, врахувавши, що позивач заперечує проти розміру витрат на правову допомогу, дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат та того, що розмір відмовлених позовних вимог становить 60,85% (100%-39,15%), колегія суддів приходить до висновку, що із ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 слід стягнути 3042,50 грн (5000,00 грн*60,85/100) витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що понесені ФОП ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню з позивача з врахуванням норм ч.9 ст. 141 ЦПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій сторони ФОП ОСОБА_2 , колегія суддів оцінює критично та зазначає, що з ОСОБА_1 стягуються витрати на правничу допомогу лише в частині, пропорційній відмовленим його позовним вимогам, зокрема моральної шкоди. Враховуючи, що суд відмовив ОСОБА_1 у стягненні моральної шкоди, відсутні підстави вважати, що спір в частині моральної шкоди виник внаслідок неправильних дій ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 5481,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, тоді як з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 підлягає стягненню 3042,50 грн, колегія суддів приходить до висновку про можливість стягнення із ФОП ОСОБА_2 різницю суми витрат на правничу допомогу, яка становить 2438,50 грн (5481,00-3042,50).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 378, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адвоката Дубового Артема Михайловича задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 квітня 2022 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення щодо розподілу судових витрат, яким стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 2438,50 грн (дві тисячі чотириста тридцять вісім гривень та п`ятдесят копійок ) витрат на професійну правничу допомогу та 355,48 грн (триста п`ятдесят п`ять гривень сорок вісім копійок) сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 червня 2022 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Бершадська Г.В.