Провадження № 2/522/1061/22 РІШЕННЯ
24 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря - Лахматової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту,
В обґрунтування позову зазначив, що є сином та єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_3 . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С. 10.11.2020 відкрита спадкова справа №66723232. Приватним нотаріусом було повідомлено про те, що оформленню права власності в порядку спадкування на зазначену квартиру перешкоджає арешт, який був накладений Одеським міським управлінням юстиції. Зазначає, що відповідно до Інформаційної довідки №56407324 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Одеського міського управління юстиції, Тартачною К.М., 04.10.2013 року на виконання ухвали Приморського районного суду м.Одеси про забезпечення позову від 17.06.2013 по справі 1522/1507/2012 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 . Ухвалою Приморського районного суду від 17.03.2014 по справі 1522/1507/2012 позов залишено без розгляду, однак заходи забезпечення позову скасовані не були. Оскільки цивільний спір на даний час відсутній, раніше вжиті заходи забезпечення позову у вигляді арешту квартири є штучною перешкодою для оформлення права власності на спадкове майно.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
18.08.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає про те, що державний реєстратор Тартачна К.М. особисто несе відповідальність за прийняте нею рішення щодо здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень. До компетенції управління Міністерства юстиції не належить здійснення дій, якими, як стверджує позивач було порушено його права, а також дій, які можуть поновити порушене право ОСОБА_1 . Управління Міністерства юстиції безпідставно залучено у якості відповідача до участі у даній справі, оскільки управління Міністерства юстиції не порушувало права позивача, не вступало у жодні правовідносини з позивачем, не наділено відповідними повноваженнями, що виникають в процесі прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та взагалі не є належним відповідачем по даній справі. Тому позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню (а.с 28 33).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 07.06.2022 позивач не з`явився. Від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання 07.06.2022 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 24 червня 2022 року.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 245492210 від 23.02.2021 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,5 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м. (а.с.7).
Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62401250 від 10.11.2020 приватним нотаріусом Чернягіною Н.С. проведено реєстрацію спадкової справи № 66723232 (номер у нотаріуса 23/2020). Спадкодавець: ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).
З довідки щодо кола спадкоємців від 10.11.2020 № 108/02-14, вбачається, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С. відкрито спадкову справу № 23/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , станом на 10.11.2020 громадянин ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, що звернувся за оформленням своїх спадкових справ після смерті громадянки ОСОБА_2 (а.с. 11).
За твердженням позивача, наявність арешту на квартиру АДРЕСА_2 накладеного на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси про забезпечення позову від 17.06.2013 по справі 1522/1507/2012, є перешкодою для оформлення права власності на спадкове майно, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.
У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України у пункті 9 зазначеної постанови від 3 червня 2016 року № 5 заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.03.2014 у справі № 1522/1507/2012 залишено без розгляду позов ОСОБА_3 до Одеської міської ради про встановлення факту сумісного проживання, визнання права власності в порядку спадкування за законом, однак заходи забезпечення позову скасовані не були, що перешкоджає йому оформити спадщину, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_2 .
Між тим, позивачем не надано жодних доказів того, що на час звернення до суду з даним позовом існує обтяження на квартиру АДРЕСА_2 , а також підстави такого обтяження, що є наслідком порушення його прав чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім випадків, передбачених законом.
Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 червня 2022 року

Суддя Ю.І. Ковтун