Справа № 720/1045/22
Провадження № 2/720/462/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Лупу Д.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. Одночасно, просив суд залишити малолітнього сина ОСОБА_3 проживати з ним.

Представник позивача направив на адресу суду заяву, в якій позов підтримав та просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2010 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо та не бажають збереження сім`ї, наполягають на розірванні шлюбу, примиритися не бажають.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний.

Вирішуючи заяву відповідача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечував проти залишення дитини після розірвання шлюбу разом з відповідачем.

У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дитину слід залишити із позивачем, з яким вона на даний час фактично проживає.

На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 05 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 41.

Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишити проживати разом із батьком ОСОБА_1 , на його вихованні та утриманні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.