Справа № 264/444/21
Провадження № 2/265/91/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

за участю:

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Афоніної В.С.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Пітецького В.В., -

В С Т А Н О В И В :

29 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського районного суду міста Маріуполя суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та довічно. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він народвся ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2004 року є пенсіонером за віком, а також ветераном праці. Розмір його пенсії складає 3354,18 гривень, інших джерел доходу немає. Зареєстрований він разом з сином, відповідачем по справі, його дружиною ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а фактично мешкає один за адресою: АДРЕСА_1 . Оплата комунальних послуг в опалювальний сезон складає біля 1300 гривень. Залишок пенсії йде на придбання ліків та продуктів харчування, і її не вистачає для проживання. Він є хворою людиною та потребує постійного лікування. У липні 2020 року він звернувся до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради з питання закріплення соціального та працездатного працівника, тобто отримання соціальних послуг, на що отримав відповідь з відмовою. Підставою стала інформація, що позивач має повнолітнього та працездатного сина ОСОБА_2 та повнолітню доньку ОСОБА_3 . Відповідач працює та має можливість надавати допомогу. На його прохання про надання допомоги, ніякої підтримки від сина він не отримав.

27 травня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача адвоката Пітецького В.В., діючого від імені та в інтересах ОСОБА_2 , в якій він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилався на те, що у позивача є повнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але позивач до неї жодних вимог не пред`являє. Крім того, позивачем 26.05.2017 року придбана у приватну власність квартира АДРЕСА_2 , але залишається він зареєстрованим в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, участі у витратах на утримання вказаної квартири позивач не приймає. Вважає, що медичні документи, долучені до позовної заяви, не дають можливості встановити, чи дійсно позивач на даний час потребує медичної допомоги та відповідно додаткових матеріальних витрат, та в якому саме розмірі щомісячно позивач потребує матеріальних витрат для лікування. Крім того, на утриманні у відповідача є неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на «Д» обліку у офтальмолога, оталаринголога та алерголога, потребує періодичного лікування, в тому числі санаторно-курортного, і відповідно, додаткових матеріальних витрат з боку відповідача.

01 червня 2021 року представником відповідача адвокатом Пітецьким В.В. надане клопотання про звернення із судовим дорученням до компетентного суду Республіки Білорусь про допит свідка ОСОБА_5 .

08 листопада 2021 року представником позивача адвокатом Афоніною В.С. надане клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 квітня 2021 року справу прийнято до провадження та призначене судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 13 травня 2021 року витребувано з Лівобережного районного у місті Маріуполі ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 23 червня 2021 року про судове доручення до компетентного суду Республіки Білорусь про допит свідка ОСОБА_5 , провадження по справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року провадження по справі поновлено та призначене судове засідання.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначив, що шлюб з дружиною вони розірвали в 1985-1987 роках, але продовжували проживати разом. У 1993 році дружина померла, після її смерті вихованням та утриманням дітей займався тільки він. З донькою в нього нормальні відносини, не просить в неї допомоги, тому як в неї троє дітей. Розмір пенсії в нього біля 4000 гривень, йому не вистачає, тому як багато грошей необхідно на лікування.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що після смерті матері у 1992 році батько пішов від них до іншої жінки, а вони з сестрою залишилися проживати з бабусею. Батько приходив до них періодично, поки сестра не поїхала навчатися до Білорусії.Після цього батько проживав то з ним, то з іншою жінкою. Одного разу батька викликали до технікуму з приводу його неуспішності. За кілька років до його одруження (до 2005 року) батько привів до квартири жінку та вони жили усі разом до 2017 року, у батька була окрема кімната. Відносини між ними погіршилися, коли він одружився, батько говорив, що він його покинув, хоча його стан до батька не змінився. Навіть після суду з приводу житлового питання, він допомагав батьку, приїжджав до нього, купував продукти харчування, домовлявся з жінкою з приводу приготування їжі для батька, давав гроші на продукти та купив йому телефон, доки батько не подав до суду вказаний позов про стягнення аліментів. Зазначив, що коли батько з ними не жив, він надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, проте у вихованні участі не приймав. Він приїжджав до них, а спілкувався з ними (дітьми) чи ні, не пам`ятає.

Представник відповідача адвокат Пітецький В.В. підтримав пояснення відповідача та пояснив, що позивачем документально не підтверджено витрати на постійне лікування, які він має нести щомісяця. Щодо сплати комунальних послуг, позивач має право оформити субсидію, але чомусь не робить цього. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Допитана згідно окремого доручення судом Белинічського району Могилевської області Республіки Білорусь свідок ОСОБА_5 пояснила, що після смерті матері ОСОБА_8 , ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_9 , оскільки батьки на той час були розведені. При житті матері розвитком ОСОБА_2 займалася мати, а після її смерті бабуся ОСОБА_10 . Батько приїжджав тільки поїсти, хоча на той момент жив з жінкою. Батько платив аліменти на ОСОБА_11 , іншої матеріальної допомоги не надавав Після смерті матері ОСОБА_8 - ОСОБА_12 став опікуном, у тому числі ОСОБА_2 та отримував пенсію. У 1994 році вона приїхала до України, а у 1998 році уїхала до Республіки Білорусь. У 2005 році брат одружився. У батька з братом відносини не були дружніми, вони не мирилися.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є сусідкою відповідача, знає їх сім`ю, оскільки давно проживає в цьому будинку. Мати відповідача померла, коли ОСОБА_2 було 10 років. ОСОБА_1 після цього знайшов собі жінку та пішов з дому, а з дітьми проживала бабуся. Десь раз на місяць ОСОБА_1 приїжджав провідувати дітей, але вихованням дітей не займався. Коли ОСОБА_5 закінчила школу, вона місяця 3-4 працювала на ринку, а потім поїхала до Росії. ОСОБА_2 залишився проживати з бабусею. Коли ОСОБА_2 одружився, ОСОБА_1 не знайшов спільної мови з невісткою. Їй відомо, що коли позивач лежав у лікарні, ОСОБА_2 приніс йому продукти, а ОСОБА_1 відмовився їх приймати.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується записом акта про народження № 613 від 03 червня 1982 року (а.с. 39). Крім того, даний факт не оспорюється сторонами.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (а.с. 4).

Судом встановлено, що зареєстрований позивач за адресою: АДРЕСА_3 разом з сином ОСОБА_2 , невісткою ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_4 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3, 6, 12). Як пояснив позивач у судовому засіданні, станом на теперешній час розмір пенсії складає 4000 гривень щомісяця.

Згідно довідки Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області року встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку і отримує пенсію за віком, за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року розмір пенсії склав 20098,44 гривень: травень-червень 2020 року у розмірі 3340,86 щомісячно, липень-жовтень 2020 року у розмірі 3354,18 гривень щомісячно (а.с. 13).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.11.2020 року відсутня відомості про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року (а.с. 14).

На обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради ОСОБА_1 не перебуває, що підтверджується довідкою про отримання (неотримання) соціальної допомоги від 03.11.2020 року (а.с. 16).

З наданих позивачем медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років шість разів перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ММР «Маріупольська міська лікарня № 1» з діагнозами: загострення хронічного простатиту, склероз простати, ураження міжхребетного шийного відділу з радикулопатією, церебральний атеросклероз, гіпертензивна енцефалопатія, гіпертензивна хвороба з переважним ураженням серця без серцевої недостатності, гіперплазія передміхурової залози, атеросклеротична хвороба серця не уточнених судин, застійна серцева недостатність, ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, атрофія передміхурової залози (а.с. 7, 9, 11, 59, 61, 62). Надані відповідні лікувальні і трудові рекомендації, призначене медикаментозне лікування. Також рекомендовано нагляд сімейного лікаря, уролога, УЗД нирок, сечового міхура, передміхурової залози 1-2 в рік, аналіз сечі 1 р. в 2-3 місяці, PSA крові 1 раз в рік, Д-облік уролога, контроль АТ, контроль за катетером Фолея.

Крім того, за результатами магнітно-резонансної томографії головного мозку від 13 червня 2020 року, магнітно-резонансної томографії шийного відділу хребта від 26.06.2020 року та протоколу МРТ № 3075 від 17.08.2020 року ОСОБА_1 рекомендовано консультація невропатолога, МРТ контроль в динаміці (а.с. 8, 10).

Наданими квитанціями про оплату медикаментів, датованими 2021 роком, підтверджено факт придбання медикаментів ОСОБА_1 (а.с. 56).

Наведені письмові докази свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 має хронічні захворювання, потребує постійного лікування, обстеження та придбання медикаментів.

Також позивачем ОСОБА_1 надані квитанції про оплату комунальних послуг за місцем фактичного проживання, з яких вбачається, що щомісячно позивач сплачує приблизно 1000 гривень на оплату комунальних послуг (а.с. 57-58).

Згідно відповіді Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 11.08.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у взятті на соціальне обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування Кальміуського району, оскільки він має працездатних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Менінвест-Промсервіс» та його заробітна плата складає в середньому за період з грудня 2020 року по травень 2021 року 16000 гривень, про що свідчить довідка від 09.06.2021 року (а.с. 66). Як пояснив відповідач у судовому засіданні, на теперешній час розмір заробітної плати складає біля 15000 гривень на місяць.

З виписки з амбулаторної картки ОСОБА_2 від 23.06.2021 року, наданої відповідачем, вбачається, що він має діагноз: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, та потребує постійного дорогого лікування (а.с. 64).

З виписки з амбулаторної картки ОСОБА_3 , яка є дружиною відповідача, від 11.06.2021 року, вбачається, що вона має діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, часто хворіє гострими бронхітами, потребує постійного дорогого лікування та літнього оздоровлення (а.с. 63).

При цьому, доказів проходження будь-якого лікування як ОСОБА_2 , та і ОСОБА_3 , та понесених витрат на це, відповідачем не надано.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав -непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями ст.205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Обов`язок неповнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридичних значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька, потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Як вже зазначалося судом, згідно ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд враховує, що позивач є пенсіонером, тобто в правовому розумінні є непрацездатним, отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходу, в зв`язку з чим потребує додаткових витрат на придбання ліків, а отже потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.

Разом з цим, суд враховує, що позивач має повнолітню доньку ОСОБА_5 (а.с. 44), від якої він також має можливість отримувати утримання.

Враховуючи наведене, виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень на утримання батька щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і довічно.

Посилання представника відповідача на те, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим ОСОБА_2 може бути звільненим від обов`язку утримувати батька, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Крім того, суд бере до уваги пояснення відповідача щодо добровільного надання матеріальної допомоги батьку у вигляді придбання продуктів харчування, до моменту подачі вказаного позову.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, підлягають частковому задоволенню, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 29 січня 2021 року та довічно.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи, що позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992 гривни 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІН НОМЕР_2 , працюючого зварювальником в ТОВ «Метінвест Промсервіс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 29 січня 2021 року та довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІН НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 15 лютого 2022 року.

Суддя Адамова Т.С.