Справа №295/8771/22
29.12.2022 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.10.2022 р., просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, як батько дитини, участі у вихованні сина не бере, кошти на його утримання не надає. Неповнолітній син повністю знаходить на утриманні позивача. Відповідач працює та проживає за кордоном, його місячний дохід становить близько 30 000 гривень, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, а отже має можливість сплачувати щомісячно 7000,00 гривень аліментів.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 13.09.2022 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
27.10.2022 р. позивач надала заяву на виконання вимог ухвали суду від 13.09.2022 р.
01.11.2022 року ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання позивача та витребувано з Адміністрації прикордонної служби України відомості про перетин кордону України громадянином ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 28.11.2022 р. повторно витребувано з Адміністрації прикордонної служби України відомості про перетин кордону України громадянином ОСОБА_2 .
15.12.2022 р. на виконання вимог ухвали суду від 28.11.2022 р. Адміністрація прикордонної служби України направила відомості про перетин кордону ОСОБА_2 .
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.
Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів неодноразово направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання (а.с.15), поштові відправлення повернулись не врученими у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання, останнє повідомлення повернулось на адресу суду 27.12.2022 року (а.с. 37-40).
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5,6).
Зі змісту довідки №10-14/4315, виданої 07.02.2019 р. Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 8).
Згідно інформації, наданої Адміністрацією прикордонної служби України, вбачається, що ОСОБА_2 востаннє перетнув кордон України 08.02.2022 р. на виїзд через пункт пропуску Яготин, відомості про повернення на територіюУкраїни відсутні (а.с.35).
ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожно їдитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, яківиховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Стаття 184 Сімейного кодексу України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
V. ОЦІНКА СУДУ
Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів в судовому порядку.
За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.
При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що відповідач є молодою особою працездатного віку, а відтак повинен брати участь в матеріальному забезпеченні сина; відсутність відомостей про перебування в нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, відсутність відомостей про незадовільний стан його здоров`я, враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, шкільним приладдям, речами особистої гігієни; беручи до уваги розмір встановленого законодавством України прожиткового мінімума на 2022 рік, який для дітей віком від 6 до 18 років становить близько 2700,00 грн і який постійно збільшуються, виходячи з рівності участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини та з вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 4000,00 грн. щомісячно і до повноліття дитини.
До позовної заяви позивач долучила свою фотокопію паспорта, фотокопію паспорта відповідача, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження, копію паспорта відповідача для виїзду за кордон, копію довідки про реєстрацію місця проживання дитини, копію ухвали суду від 27.05.2022 року про визнання неподаною і повернення попередньої позовної заяви про стягнення аліментів, яка була подана нею в січні 2022 року.
Залишаючи без руху дану позовну заяву, суд роз`яснював позивачці вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, які обставини підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів. Також роз`яснено позивачу її право на подання клопотання про витребування доказів у разі, якщо докази не можуть бути подані нею самостійно (а.с.11). На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач подала дещо уточнений позов, який фактично є ідентичним за змістом первісному, фотокопії декількох аркушів з медичної картки ОСОБА_4 , копію консультативного висновку спеціаліста та клопотання про витребування відомостей про перетин кордону відповідачем. Будь-яких інших клопотань позивач не подавала.
Водночас, матеріали справи не містять будь-яких доказів про місце роботи відповідача, розмір його доходу, що унеможливлює для суду встановлення матеріального становища відповідача та його можливість сплачувати аліменти в розмірі, який просить визначити позивач. Сам лише факт виїзду відповідача за кордон і перебування там не підтверджує рівень його матеріального забезпечення і рівень його доходу.
За правилами ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами; доказування не може грунтуватися на припущеннях; за загальним правилом суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору.
Стаття 83 ЦПК України визначає, що сторони подають докази безпосередньо до суду; позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник провадження повинен письмово повідомити про це суд.
Як було зазначено позивачу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке повинно бути подано одночасно з поданням позову.
Отже, беручи до уваги те, що позивач не довела на підставі доказів, розмір доходу відповідача, правові підстави для стягнення аліментів в сумі 7000,00 грн відсутні.
В позовній заяві позивач посилалась на те, що хлопчик відвідує платні уроки з англійської мови та математики, а також на платній основі займається з логопедом. Разом з тим, до позовної заяви позивач не долучила жодного доказу на підтвердження даних обставин та не підтвердила належними доказами здійснення оплати за такі послуги. Посилання в позовній заяві на те, що зазначені обставини можуть бути підтверджені показами свідків не заслуговують на увагу, оскільки здійснення оплати за надані послуги не може підтверджуватися показами свідків. Належним доказом здійснення оплати за надані послуги є фінансовий документ. Крім того, одночасно з поданням позовної заяви позивач на виконання положень ст. 91 ЦПК України не подала письмову заяву про виклик в судове засідання свідків. В подальшому, отримавши копію ували про відкриття провадження, згідно якої судом прийнято рішення про здійснення судового розгляду без повідомлення сторін, не подала заяву про розгляд справи з повідомленням сторін у зв`язку з необхідністю виклику та допиту свідків.
Оцінюючи докази, які надала позивач на підтвердження потреби на платній основі займатися з логопедом, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивач долучила копію аркушу, напевно з медичної картки хлопчика, з відміткою за 2015 рік про те, що психіатром констатовано порушення мовленнєвого розвитку. Згідно консультативного висновку спеціаліста дефектолога-логопеда, який складений 27.10.2022 року, після звернення позивача з даним позовом до суду, хлопчик потребує корекційної допомоги, підтримуючого лікування конс. психолога, психіатра, логопеда; рекомендовано лікування у період шкільних канікул.
Тобто судом на підставі доказів, наданих позивачем, не встановлено, що хлопчику рекомендовані щотижневі заняття з логопедом, як і не доведений факт здійснення таких занять та розмір плати за їх проведення.
Суд звертає увагу, що позивач не надала суду будь-яких медичних заключень, проходжень лікування за період з 2015 року запис в медичній картці хлопчика про затримку мовлення, до 27.10.2022 року дата консультативного висновку спеціаліста, тобто за період понад 7 років позивач не надала підтверджуючих документів, що хлопчик потребував лікування і проходив його.
З огляду на викладене, суд відхиляє надані докази, як неналежні та недостатні для підтвердження тієї обставини, що хлопчик щотижня відвідує логопеда на платній основі.
Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що у разі наявності особливих обставин, зокрема, захворювання дитини, позивач має право відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України на звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Не підлягає до задоволення вимога позивача про присудження аліментів з 21.01.2022 року звернення до суду з попередньою позовною заявою, яка відповідно до ухвали суду від 27.05.2022 року була визнана не поданою і повернута, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону. В конкретному судовому провадженні аліменти присуджуються лише з часу подачі позову, який є предметом даного судового розгляду.
Згідноз п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішеньу справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Позов задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень щомісячно, до повноліття дитини, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.09.2022 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.В. Стрілецька