ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2539/22 Справа № 759/3120/20 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 по визнання недійсними договорів оренди приміщення і стягнення частини доходу від використання приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини нежитлового приміщення №53, загальною площею 125,6 кв.м., яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 . Інша частина вказаного приміщення належить ПАТ АКБ «Капітал». В лютому 2019 року позивач дізнався, що вказаний банк 01 січня 2017 року без згоди позивача розпорядився своєю власністю і уклав договір оренди з ПрАТ СГ «ТАС», а після цього договору був укладений ще один договір оренди з іншим відповідачем і також без згоди позивача. Позивач вважає, що укладенням вказаних договорів порушуються його інтереси як співвласника приміщення і підлягають визнанню недійсними, а оскільки відповідач (банк) отримував по вказаним договорам грошові кошти, то позивач вважає, що їх половина повинна бути стягнута на його користь. На думку позивача, неправомірними діями вказаного банку йому спричинено збитки у вигляді упущеної вигоди, адже він мав також можливість здавати це приміщення в оренду та отримувати прибуток. Позивач вважає вказані дії банку неправомірними, оскільки порушують його права на володіння, користування та розпорядження належної йому частини приміщення, а тому йому спричинені збитки. Тому позивач просив визнати недійсним договір оренди приміщення, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 , укладений між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ПрАТ «Страхова група «ТАС»; визнати недійсним Договір оренди приміщення №01_240619 від 25.06.2019 року, укладений між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ОСОБА_4 ; стягнути з ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на користь ОСОБА_1 44000,00 грн., як частину доходу, отриманого від використання приміщення за адресою по АДРЕСА_1 , від ОСОБА_4 ; стягнути з ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на користь позивача 84405,09 грн., як частину доходу, отриманого від використання приміщення за адресою по АДРЕСА_1 , від ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.

Місцезнаходження представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та відповідачів ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», ПрАТ «Страхова група «ТАС» є м. Київ; місцем проживання відповідачки ОСОБА_5 є м. Дніпро. На день розгляду даної справи на території м. Дніпро та Київської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даних регіонах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості направлення сторонами своїх представників в судове засідання, а також доказів того, що вони не мають можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 та Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» є співвласниками (по 1/2 частині) нежитлового приміщення АДРЕСА_2 ; об"єкт розташований у житловому будинку літ. А-5 на 1 поверсі, поз. 1 - 14, загальною площею 124,9 кв.м. Викладене підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №196653979 від 17 січня 2020 року, (а.с. 12 - 13 т.1)

Відповідачем не спростовані доводи позивача, що вказаний об"єкт нерухомості у натурі між співвласниками не поділений, порядок користування, у передбаченому діючим законодавством порядку, співвласниками не визначений.

25 червня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди приміщення №01_240619, відповідно до умов якого орендар приймає в строкове платне користування приміщення (кількість кімнат - 4), що знаходиться по АДРЕСА_1 , на строк до 31 грудня 2019 року (а.с. 19-23 т.1).

Відповідно до пункту 3.1 договору оренди приміщення №01_240619 від 25.06.2019 року, розмір орендної плати за користування майном становить 16000,00 грн. на місяць; орендна плата сплачується щомісячно в національній валюті України гривні; орендна плата підлягає нарахуванню з 16.07.2019 року.

Між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 25 червня 2019 року було погоджено акт прийому-передачі нежитлового приміщення, яке складається із чотирьох кімнат та знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , що є додатком №1 до договору оренди №01_240619 від 25.06.2019 року (а.с. 24-25).

ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 , у зв`язку з розірванням шлюбу 06 листопада 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 06.11.2018 року (а.с. 26 т.1).

Відповідно до письмових пояснень, відповідачка ОСОБА_4 визнає факт укладення з банком договору оренди №01_240619 від 25.06.2019 року щодо зазначеного вище нерухомого майна, на зазначених умовах (а.с. 179 - 183 т. 1)

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За положеннями статті 759 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму (частина перша статті 760 ЦК України).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (частина 1 статті 761 ЦК України).

Відповідно до статті 764 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

В постановці Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 394/301/19 (провадження № 61-19185св19) зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Якщо предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, укладення сторонами додаткової угоди про припинення такого договору та повернення майна не може розцінюватися як підстава для припинення провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що, на час вчинення оспорюваного правочину №01_240619 від 25.06.2019 року, вищевказане нежитлове приміщення належить позивачу та банку на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному); встановивши, що банком не спростовані доводи позивача, що зазначене нежитлове приміщення у натурі не поділено між співвласниками та порядок користування цим приміщенням співвласниками не визначався; встановивши, що оспорюваний договір оренди №01_240619 від 25.06.2019 укладений без участі на стороні орендодавця співвласника ОСОБА_1 ; встановивши, що доводи позивача про укладення вказаного договору без його, співвласника, згоди не спростовані; враховуючи, що позивач, як співвласник, категорично заперечує щодо передання у оренду вищезазначеного нежитлового приміщення, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди №01_240619, укладеного 25 червня 2019 року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ФОП ОСОБА_3 щодо приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі. - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст. 236 ЦК України виконання зобов`язання, визнаного судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Разом з тим, приймаючи до уваги правове обґрунтування позовних вимог, враховуючи, що позивач просить стягнути з банку половину грошових коштів, які були одержані банком у якості орендної плати за договором оренди №01_240619 від 25.06.2019, який підлягає визнанню недійсним; приймаючи до уваги, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, недійсність договору передбачає проведення реституції, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на користь позивача половини доходу, отриманого за договором з ОСОБА_4 , №01_240619 від 25.06.2019, який є недійсним з моменту його укладення.

Судом також встановлено, що 18 липня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» укладено договір оренди, відповідно до умов якого орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення №53, поз. 1-14, загальною площею 124,9 кв.м., яке розташоване в житловому будинку літ. А-5 на 1 поверсі за адресою по АДРЕСА_1 .

За змістом пункту 3.2 договору оренди від 18.07.2017 року, розмір орендної плати, яку орендар сплачує орендодавцю за весь строк оренди, становить 12000,00 грн. за місяць, в точу числі ПДВ. Це договір є укладеним з 19 липня 2017 року по 18 липня 2018 року (пункт 9.1 договору).

Між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» 19 липня 2017 року було погоджено акт приймання-передачі майна - нежитлового приміщення №53, поз. 1-14, загальною площею 124,9 кв.м., яке розташоване в житловому будинку літ. А-5 на 1 поверсі за адресою по АДРЕСА_1 , з переліком наявного у ньому рухомого майна.

19 липня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» укладено новий договір оренди №478, відповідно до умов якого орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення №53, загальною площею 124,9 кв.м., яке розташоване в житловому будинку літ. А-5 на 1 поверсі за адресою по АДРЕСА_1 , а також рухоме майно в кількості 117 одиниць згідно з детальним переліком, визначеним в додатку №2 до цього договору, строком оренди по 17 серпня 2018 року.

Згідно до пункту 2.2.1 договору оренди №478 від 19.07.2018 року, розмір загальної орендної плати (оренда нерухомого майна та основних засобів) за один повний календарний місяць користування приміщенням складає 12799,83 грн., в тому числі ПДВ 2133,31 грн., з яких - 11801,80 грн. на місяць оренда приміщення та 998,03 грн. на місяць за рухоме майно в кількості 117 одиниць.

Продовження строку оренди здійснюється шляхом укладення сторонами додаткового договору до цього договору (пункт 3.6.1 договору оренди №478 від 19.07.2018 року).

Додатком №1 до договору оренди №478 від 19.07.2018 року погоджено План приміщення, додатком №2 погоджено Перелік майна, що передається в оренду разом з об`єктом оренди (нерухомості).

19 липня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» погоджено акт приймання-передачі нежитлового приміщення №53, поз. 1-14, загальною площею 124,9 кв.м., яке розташоване в житловому будинку літ. А-5 на 1 поверсі за адресою по АДРЕСА_1 та рухомого майна.

Договорами про внесення змін і доповнень до договору оренди №478 від 19.07.2018 року, укладеними між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (орендодавець) та ПрАТ «Страхова група «ТАС», останні погоджували, зокрема, продовження строку оренди на новий строк та розмір орендної плати, а саме договором про внесення змін і доповнень №1 від 17.08.2018 року строк оренди по 28.10.2018 року включно, договором про внесення змін і доповнень №2 від 28.10.2018 року строк оренди по 28.11.2018 року включно, договором про внесення змін і доповнень №3 від 23.11.2018 року строк оренди по 28.10.2019 року включно.

20 лютого 2019 року позивач звернувся до AT СГ «ТАС» з письмовим листом (вхідний №001183 від 22.02.2019 року), яким повідомив останнього про відсутність згоди позивача, як співвласника, на укладення договору оренди приміщення та просив надати копії договору оренди, додатків до нього, актів приймання-передачі нерухомого майна, платіжних документів щодо сплати орендної плати (а.с. 16, 17 т.1).

11 березня 2019 року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (орендодавець) та ПрАТ «Страхова група «ТАС» укладено договір про розірвання договору оренди №478 від 19.07.2018 року, яким погоджено з 11.03.2019 року розірвати вказаний договір оренди та припинити всі правовідносини за цим договором.

Цього ж дня ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (орендодавець) та ПрАТ «Страхова група «ТАС» погодили акт від 11.03.2019 року приймання-передачі (повернення) частини нежитлового приміщення та рухомого майна.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» надано копії платіжних доручень про перерахування ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» орендної плати, а саме: №27257 від 19.09.2017 року на суму 12000,00 грн., №27342 від 19.09.2017 року на суму 12000,00 грн., №31721 від 18.08.2017 року на суму 12000,00 грн., №36012 від 18.09.2017 року на суму 12000,00 грн., №41414 від 23.10.2017 року на суму 12000,00 грн., №47296 від 27.11.2017 року на суму 12000,00 грн., №51722 від 21.12.2017 року на суму 12000,00 грн., №55878 від 19.01.2018 року на суму 12000,00 грн., №59599 від 12.02.2018 року на суму 12000,00 грн., №64225 від 12.03.2018 року на суму 12000,00 грн., №69553 від 12.04.2018 року на суму 12000,00 грн., №74880 від 11.05.2018 року на суму 12000,00 грн., №79674 від 08.06.2018 року на суму 14477,94 грн. (за оренду та компенсацію комунальних послуг), №89324 від 02.08.2018 року на суму 799,83 грн., №94303 від 31.08.2018 року на суму 30001,14 грн., №105852 від 06.11.2018 року на суму 15285,58 грн., №109810 від 23.11.2018 року на суму 15576,00 грн., №113859 від 14.12.2018 року на суму 15794,06 грн., №116843 від 03.01.2019 року на суму 6774,45 грн., №2976 від 22.01.2019 року на суму 15920,41 грн., №8243 від 15.02.2019 року на суму 16079,62 грн.

AT СГ «ТАС» листом від 22 квітня 2019 року повідомило позивача, що дійсно орендувало приміщення у ПАТ АКБ «Капітал» за тимчасовим договором оренди, однак копії договору оренди та документів про фінансові розрахунки не може надати без згоди ПАТ АКБ «Капітал» (а.с. 18 т.1).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3 статті 13 ЦПК України).

Згідно змісту позовної заяви, позивачем, зокрема, заявлено позовну вимогу про визнання недійсним договору оренди приміщення, укладеного між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ПрАТ «Страхова група «ТАС». Позивачем не конкретизовано реквізити (дату, номер, тощо) оспорюваного договору. Позов у вказаній частині, у передбаченій процесуальним законом письмовій формі, не уточнювався та не доповнювався, що підтверджується матеріалами цивільної справи.

Частиною 2 статті 264 ЦПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що судом встановлено укладення між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» щонайменше двох договорів оренди нежитлового приміщення №53, загальною площею 124,9 кв.м., яке розташоване в житловому будинку літ. А-5 на 1 поверсі за адресою по АДРЕСА_1 , а саме №б/н від 18 липня 2017 року та №478 від 19 липня 2018 року; враховуючи зміст позовних вимог, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору оренди приміщення, укладеного між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ПрАТ «Страхова група «ТАС», адже зазначена вимога є неточною і неконкретизованою.

За таких обставин, беручи до уваги обґрунтування та правові підстави позову, не підлягає також задоволенню вимога ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» грошових коштів в сумі 84405,09 грн., як частини доходу, отриманого від використання приміщення ПрАТ «Страхова група «ТАС». Дана вимога також не конкретизована в частині того, за яким договором ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» отримало цю частину грошових коштів.

Більше того, посилання на недійсність угоди, не є підставою для стягнення 1/2 частини доходів, одержаних на виконання договору, який, на думку позивача, має ознаки недійсності.

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 2102,00 грн., у вигляді сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви (840,80 грн. за одну задоволену вимогу немайнового характеру) та апеляційної скарги (1261,20 грн.) в сумі по 1051,00 грн. з відповідачів ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія звертає увагу, що позивач, за наявності підстав, не позбавлений можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, звернутись до суду з іншим позовом, за іншого обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Договір оренди №01_240619, укладений 25 червня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 щодо приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) - визнати недійсним.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі по 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп., з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова