Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7505/21
Провадження 2-з/711/32/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчик Р.В., розглянувши заяву Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» про забезпечення позову у справі за позовом Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави,-

встановив:

28.04.2022 року КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову у справі за позовом КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.05.2022 року заяву про забезпечення позову повернуто до КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» у зав`язку з несплатою судового збору.

27.05.2022 року КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову у справі за позовом КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави.

Заяву обгрунтовує тим, що в провадженні Придніпровського районної перебуває цивільна справа № 711/7505/21 за позовом КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави ОСОБА_1 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.10.2020 у справі № 712/4018/20.

Відповідач не повернув кошти набуті без достатньої правової підстави.

Зважаючи на те, що відповідач не погоджується повернути підприємству кошти набуті без достатньої правової підстави, вважає, що лише накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно та грошові кошти відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі. Загальна сума позовних вимог складає 47012 грн. 16 коп.

Вважає, що накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно та грошові кошти відповідача не порушує права інших осіб, оскільки відповідач володіє таким майном одноособово, однак дозволить позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок цього майна і грошових коштів у разі невиконання відповідачем рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з воєнною агресією Росії та зважаючи на введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», просить суд накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать відповідачу на праві власності і знаходяться на рахунках у банках резидентах і нерезидентах які створені й діють відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Заява про забезпечення позову надійшла до суду 27.05.2022 року та зареєстрована Придніпровським районним судом м. Черкаси 27.05.2022 року о 13.47 год.

Враховуючи ту обставину, що у головуючий у справі перебував у щорічній відпустці в період з 30.05.2022 року по 29.06.2022 року включно, розгляд вказаної заяви здійснюється 30.06.2022 року

Дослідивши заяву, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди відповідачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для забезпечення позову: 1) невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду; 2) невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з`ясувати причини, з яких потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Так, позивач вказує, що в провадженні Придніпровського районної перебуває цивільна справа № 711/7505/21 за позовом КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави ОСОБА_1 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.10.2020 у справі № 712/4018/20.

Відповідач не повернув кошти набуті без достатньої правової підстави.

Зважаючи на те, що відповідач не погоджується повернути підприємству кошти набуті без достатньої правової підстави, вважає, що лише накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно та грошові кошти відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі. Загальна сума позовних вимог складає 47012 грн. 16 коп.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Проте, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів які б свідчили про існування у відповідача виникнення бажання здійснити відчуження на користь третіх осіб, рухомого, нерухомого майна та грошових коштів, які належать позивачу на праві власності.

Слід зазначити, що у своїй заяві представник взагалі не посилається на обставини, що свідчать про можливість відповідача здійснити відчуження, переоформлення рухомого та нерухомого майна на інших осіб з метою невиконання судового рішення.

Окремо слід зазначити, що позивачем також не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, є співмірним із заявленими позовними вимогами на час звернення до суду з позовом про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави.

Крім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову повернення коштів набутих без достатньої правової підстави, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» про забезпечення позову у справі за позовом Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий: Р. В. Демчик