Справа № 216/4766/21
провадження №2/216/1052/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого - судді Бутенко М.В.,

при секретарі судового засідання Кравець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Головного управління Національної поліції Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням (діями) патрульної поліції, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача Держаної Казначейської служби України (далі - Відповідач-1) на його користь, шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.08.2018 року, приблизно о 07 год. 35 хв., в смт. Новгородка, по вул. Криворізькій у відношенні позивача інспектором сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області капітаном поліції Смаровозом О.Г. була винесена постанова серії ДПО18 № 545019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що позивач, керуючи транспортним засобом, нібито здійснив обгін іншого транспортного засобу Фольцваген НОМЕР_1 , ближче ніж за 50 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п.п. 14.6 «в» Правил дорожнього руху України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Однак, із вказаною постановою позивач не погодився та оскаржив її до суду. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року, постанову серії ДПО18 № 545019 було скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. В результаті притягнення його до адміністративної відповідальності, йому завдано моральну шкоду, що полягала у його постійних хвилюваннях, спричинених неправомірними діями інспектора сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського ВП ГУНП у Кіровоградській області Смаровозом О.Г. Крім того, він дуже переживав за результати розгляду справи, перебував у стресовому стані, постійно відчував нервову напругу та змушений був на протязі тривалого часу з 28.08.2018 року по 18.12.2018 року доказувати у судах незаконність дій працівника патрульної поліції і відстоювати свою невинність. Зазначає, що самим головним критерієм у заподіяні йому моральної шкоди, є те, що такою постановою з нього штучно зроблено порушника, який нехтує правилами дорожнього руху України, що принизило його честь та гідність. В суді він довів що це не так, і що порушення вказаного у постанові про адміністративне правопорушення він не вчиняв. Таким чином, враховуючи викладене, позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 10 000 грн. Також для складання позовної заяви позивач звернувся за правничою допомогою до адвоката, на що витратив 3000 грн., які також просить стягнути на свою користь.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа була передана в провадження судді Бутенко М.В. (а.с. 23).

Ухвалою суду від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Копії ухвали були надіслані на адресу сторін по справі. Відповідачам крім того, було надіслано копію позовної заяви з додатками (а.с. 23).

Представник позивача Фролов В.О. у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник Головне управління Національної поліції Кіровоградській області Дмитро Іванець, до судового засідання не з`явився, 17.12.2021 року від нього на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 31-39), відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні позову та зазначає наступне, інспектором сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського ВП ГУНП у Кіровоградській області капітаном поліції Смаровозом О.Г. була винесена постанова серії ДПО18 № 545019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Не погодившись з даною постановою, позивач оскаржив дії інспектора та постанова була скасована, а провадження по справі закрито. Відповідач вважає, що будь-яких аргументованих доказів заподіяння моральної шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями певних осіб й заподіянням такої шкоди позивачем не надано, у зв`язку із чим, вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, зокрема, з мотивів недоведеності фактів заподіяння такої шкоди взагалі, наявності шкоди внаслідок саме дій поліцейських і розміру такої шкоди. Крім того, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Не погоджуються також з витратами на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Представник Державної Казначейської служби України правом на участь у судове засідання не скористався, у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.08.2018 року, інспектором сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області капітаном поліції Смаровозом Олександром Григоровичем було винесено постанову серії ДПО 18 № 545019 від 20.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 425,00 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2018 року, позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області капітана поліції Смаровоза О.Г. було задоволено, постанову серії ДПО 18 № 545019 від 20.08.2018 було скасовано, а провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП було закрито (а.с. 10-13).

Зазначеним судовим рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2018 року було встановлено, що інспектор сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області капітан поліції Смаровоз О.Г., як суб`єкт владних повноважень незаконно притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Отже, вказаним судовим рішенням встановлено факт неправомірності дій посадової особи патрульної поліції під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, що, в свою чергу, безумовно свідчить про наявність у нього душевних страждань внаслідок таких дій посадової особи державного органу, тобто наявність моральної шкоди, і є підставою для її відшкодування державою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають значення для справи. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статей 19, 56 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положення ч. 4ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття справи про адміністративне правопорушення.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.5, 6ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб вказаних органів лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174цьогоКодексу).

Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Наявність чи відсутність вини посадової особи органу державної влади правового значення при цьому не має.

Доводи представника відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Іванець Д. про те, що наявність рішення суду про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення не встановлює незаконності дій інспектора сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області Смаровоза О.Г. та відповідно не доводить наявності моральної шкоди, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову, судом не приймаються до уваги, оскільки вчинення інспектором сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області капітаном поліції Смаровозом О.Г., законодавчо визначених дій є наслідком прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень - постанови у справі про адміністративне правопорушення. Самі по собі дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, складання постанови у такій справі не можуть бути окремим предметом оскарження.

Рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 суд надав оцінку діям інспектора сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області капітана поліції Смаровоза О.Г., під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача та прийшов до висновку про їх протиправність та відповідно скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Отже, доводи представника відповідача про недоведеність факту заподіяння позивачу моральної шкоди суд вважає неправомірними.

Обставини справи свідчать про те, що позивач зазнав моральних страждань, оскільки був змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій інспектора патрульної поліції. У суду не виникає сумнівів щодо заподіяння моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, викликано також необхідністю докладати додаткових зусиль для відстоювання своїх прав, що призвело до порушення нормальних життєвих стосунків.

Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Керуючись приписами ст.23, 1174 ЦК України, суд, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, враховує обставини, при яких моральна шкода була заподіяна, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, глибину та тривалість душевних страждань позивача, час та зусилля, які були ним витрачені для відновлення свого попереднього стану.

Очевидним та таким, що не потребує доказуванню, є те, що протиправне притягнення особи до адміністративної відповідальності, навіть якщо особа у межах провадження про притягнення її до адміністративної відповідальності не понесла певних матеріальних втрат, фізичних ушкоджень, провокує у неї негативні моральні переживання, занепокоєння, для відновлення порушеного права особа має витрачати час, у зв`язку з чим змінюється сталий спосіб та ритм життя.

Так, суд враховує тривалість душевних страждань позивача, а саме, що від дня притягнення позивача до адміністративної відповідальності 20.08.2018 року до дня ухвалення судового рішення про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення 18.12.2018 року пройшло близько чотирьох місяців, позивачем дійсно затрачено чимало часу та зусиль для вивчення актів законодавства, а відтак для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану потрібний був тривалий час. Окрім цього, особа, якій завдано моральної шкоди жодного разу не притягувався до адміністративної чи будь-яких інших видів юридичної відповідальності, що сторонами також не оспорюється, притягнення до адміністративної відповідальності вплинуло на його громадянську та професійну репутацію, відтак для відновлення свого права позивач вимушений був звертатись до суду, витрачати зусилля, час, що свідчить про зміни його звичайного ритму життя та душевні переживання та страждання.

На підставі викладеного та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає, що на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова сума в розмірі 2000,00 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

Визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. суд вважає суттєво завищеним та таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, позивачем не подано суду належних і допустимих доказів на підтвердження запропонованого ним розміру моральної шкоди у 10 000,00 грн., тобто значно більшого у порівнянні з тим, який було визначено судом.

Суд також врахував правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відтак, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів саме з Державного бюджету України суд враховує, що належним відповідачем у цих правовідносинах являється Казначейська служба, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

У пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Доводи представника інспектора сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області про те, що хоча рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року і скасовано постанову, а справу про адміністративне правопорушення у відношенні позивача закрито, проте дії інспектора неправомірними не визнано, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову, є безпідставними, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

Такий висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 року по справі № 569/1799/16-ц.

Отже, в даному випадку суд вважає доведеним, що відносно позивача мало місце незаконне провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, за результатами якого на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Цей факт встановлений рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року, яке набрало законної сили, тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню в межах розгляду даної цивільної справи, яка фактично стосується цивільно-правових наслідків незаконних дій.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, у тому числі на професійну правничу допомогу.

Так, згідно Інформації з реєстру адвокатів, яка є у вільному доступі, адвокат Фролов В.О. значиться у реєстрі адвокатів (номер свідоцтва 3120, дата прийняття рішення 14.07.2016 року, дата видачі свідоцтва 19.07.2016 року). Позивачем на підтвердження надання адвокатом Фроловим В.О. юридичних послуг надано копію свідоцтва № 3120 на ім`я ОСОБА_2 , Ордер серії АЕ № 1081388, Договір № 01-07/2021 про надання правової допомоги від 01.07.2021 року, Акт надання правової допомоги № 2 до Договору про надання правової допомоги № 01-07/2021 від 01.07.2021 року з Розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу, в якому зазначено розрахунок обсягу наданих послуг та їх вартість. Згідно розділу 4 Договору № 01-07/2021 слідує, що сторонами договору узгоджено у розмірі визначеному в Акті надання правової допомоги, розмір гонорару адвоката у розмірі 3000 грн. Таким чином, суд вважає, що позивач довів наданими доказами понесення витрат на правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Заявлені стороною позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката Фролова В.О. в сумі 3000,00 грн., які підтверджені квитанцією, підлягають задоволенню.

Відповідно дост.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до суду, його позов задоволений частково, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору у цій справі віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст.16, 1174, 1176 ЦК України, ст.ст. 76-79, 80-83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Головного управління Національної поліції Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням (діями) патрульної поліції, - задовольнити частково.

Стягнути з Державної Казначейської служби України (, юридична адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6) шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 2000 грн. (дві тисячі гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. (три тисячі гривень) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач1: Державна казначейська служба України, місцезнаходження за адресою: буд. 6, вул. Бастіонна, м. Київ, 01601, .

Відповідач2: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, місце знаходження за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 41, ЄДРПОУ 40108709.

Суддя М.В. Бутенко