Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/943/22

Провадження № 2/126/507/2022

"11" липня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати за нею право власності на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами "Майновий комплекс", що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову, ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 30.10.2020 року ТОВ "БЕРШАДЬРАЙАГРОПРОМЕНЕРГО" було придбано земельну ділянку, загальною площею 0,2620 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:014:0128. Цільове призначення земельної ділянки - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Рішенням від 08.12.2008 року у справі №2-1754/2008 Бершадським районним судом було визнано дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу та визнано за ТОВ "БЕРШАДЬРАЙАГРОПРОМЕНЕРГО" право власності на нежитлові будівлі по вищезазначеній адресі.

Протоколом №3 загальних зборів ТОВ "БЕРШАДЬРАЙАГРОПРОМЕНЕРГО" було вирішено відчужити частку позивачки в статутному капіталі ТОВ, що складає 98,863 % статутного капіталу.

Згідно з актом приймання-передачі, позивач вийшла зі складу засновників ТОВ "БЕРШАДЬРАЙАГРОПРОМЕНЕРГО" на підставі Протоколу зборів учасників, внаслідок чого Товариство передало позивачу нерухоме майно, а саме: майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,2620 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :00:014:0128.

Для потреб, пов`язаних з господарською діяльністю позивачем було здійснено прибудову до вищевказаного майнового комплексу. Проте прибудова була здійснена без отримання відповідного дозволу на виконання цих будівельних робіт. Разом з тим, під час проведення будівельних робіт були дотримані всі архітектурні, санітарні та екологічні норми і з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг ні від кого не надходило, що свідчить про відсутність будь-яких порушень прав інших осіб цим будівництвом.

Оскільки було проведено самочинну прибудову без отримання відповідного дозволу, в даний час ввести його в експлуатацію немає можливості, що і стало причиною звернення позивачки до суду з даним позовом.

Позивач, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог, справу просила слухати у її відсутність.

Міський голова, ОСОБА_2 , також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 30.10.2020 року ТОВ "БЕРШАДЬРАЙАГРОПРОМЕНЕРГО" було придбано земельну ділянку, загальною площею 0,2620 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:014:0128. Цільове призначення земельної ділянки - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Рішенням від 08.12.2008 року у справі №2-1754/2008 Бершадським районним судом було визнано дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу та визнано за ТОВ "БЕРШАДЬРАЙАГРОПРОМЕНЕРГО" право власності на нежитлові будівлі по вищезазначеній адресі.

Протоколом №3 загальних зборів ТОВ "БЕРШАДЬРАЙАГРОПРОМЕНЕРГО" було вирішено відчужити частку ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ, що складає 98,863 % статутного капіталу.

Згідно з актом приймання-передачі, ОСОБА_1 вийшла зі складу засновників ТОВ "БЕРШАДЬРАЙАГРОПРОМЕНЕРГО" на підставі Протоколу зборів учасників, внаслідок чого Товариство передало позивачу нерухоме майно, а саме: майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,2620 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :00:014:0128.

Зі змісту позову вбачається, що для потреб, пов`язаних з господарською діяльністю позивачкою було здійснено прибудову до вищевказаного майнового комплексу. Проте прибудова була здійснена без отримання відповідного дозволу на виконання цих будівельних робіт. Разом з тим, під час проведення будівельних робіт були дотримані всі архітектурні, санітарні та екологічні норми і з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг ні від кого не надходило, що свідчить про відсутність будь-яких порушень прав інших осіб цим будівництвом, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження.

Вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст.376ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно статті 376 ЦК суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.

Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Тобто, позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно у разі якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам а також, те що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є підставними та такими, що відповідають чинному законодавству.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами "Майновий комплекс", загальною площею 588,6 м. кв., а саме: адмінбудинок з майстернею - літ "А" площею 327,9 м.кв., прибудова літ "А1" площею 91,7 кв.м., прибудова літ "А2" площею 29,9 кв.м., вхідний майданчик - літ "а", вхідний майданчик - літ "а1", вхідний майданчик - літ "а2", навіс - літ "а3", навіс - літ "а4", вхідний майданчик - літ "а5", склад - літ "Б" площею 33,2 кв.м., склад літ "В" площею 105,9 кв.м., що що знаходить по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Бершадська міська рада Гайсинського району Вінницької області, 24400, м. Бершадь, вул. Героїв України, 23, ;

Повний текст рішення складено 11.07.2022 року.

Суддя Р. В. Хмель