Справа № 570/2631/17 Головуючий у 1 інстанції: Гнатущенко Ю. В.
Провадження № 22-ц/802/577/22 Категорія: 16 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Здрилюк О. І., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

правонаступника позивача ОСОБА_1 ,

представника правонаступника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Шмідта В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, треті особи, ОСОБА_3 , Міськрайонне управління у Рівненському районі та м. Рівне ГУ Держгеокадастру у Рівненській області про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради та Державного акта на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на ті обставини, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2012 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним, встановлено щодо нього опіку, його опікуном призначено ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 25 липня 2015 року опікуном ОСОБА_4 , було призначено ОСОБА_1 .

Після чого, зі слів недієздатного ОСОБА_4 , йому стало відомо, що в останнього є земельна ділянка у с. Новостав Рівненського району Рівненської області, яка перейшла у його користування після смерті батька ОСОБА_6 .

Крім того позивач вказував, що з листа відповіді Зорянської сільської ради Рівненського району, Рівненської області від 24 листопада 2016 року № 2129 йому стало відомо, що з 1971 року до 1976 року за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у с. Новостав рахувалося домогосподарство. У результаті пожежі в 1976 році було повністю знищено будинок та господарські будівлі, а також загинув ОСОБА_6 .. ОСОБА_4 як розумово відсталий перебував в Острозької психіатричної лікарні.

З наданого Зорянською сільською радою 31 січня 2017 року викопіювання з погосподарської книги вбачається, що станом на 01 червня 1976 року за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 рахувалася земельна ділянка площею 0,08 га.

Листом від 13 лютого 2017 року № 323/02-12/17 Зорянська сільська рада також повідомила, що документообіг стосовно житлових будинків, земельних ділянок та погосподарський облік у період 1976-1977 років здійснювався колгоспом «Зоря комунізму», а тому акти про пожежу, знищення майна та зняття господарств з обліку в Зорянській сільській раді відсутні.

Архівний відділ Рівненської районної державної адміністрації у листі від 10 травня 2017 року № 237/04-01 повідомив, що у протоколах засідань правління колгоспу і загальних зборів колгоспників колгоспу «Зоря комунізму» за 1977 рік відсутнє рішення про зняття домогосподарства ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у с. Новостав з погосподарського обліку. Акти про пожежу та про знищення майна на державне зберігання не передаються.

Згідно з довідкою КЗ «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради від 07 червня 2017 року, виданої на ім`я ОСОБА_4 він перебував у даному закладі на лікуванні з 30 червня 2000 року.

Також позивач зазначав, що з листа від 12 червня 2017 року відповідача Зорянської сільської ради дізнався, про те, що земельна ділянка площею 0,08 га, яка за попередніми даними була у користуванні ОСОБА_6 передана у користування третьої особи ОСОБА_3 рішенням Зорянської сільської ради від 30 квітня 2003 року № 369.

Під час ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи в КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», йому стало відомо, що 20 квітня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 купила житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 (без земельної ділянки).

В подальшому, рішенням Зорянської сільської ради від 30 квітня 2003 року № 369 «Про закріплення земельних ділянок», ОСОБА_3 отримала у власність земельну ділянку площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, а рішенням цього ж органу місцевого самоврядування від 11 червня 2008 року № 740 «Про передачу земельних ділянок у власність» остання отримала у власність земельну ділянку площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Після чого, на підставі рішення Зорянської сільської ради від 11 червня 2008 року № 740 «Про передачу земельних ділянок у власність», ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2064 га, кадастровий номер :03:000:0233, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ураховуючи, що згідно з даними з погосподарських книг за ОСОБА_7 (власника домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 ) обліковувалася земельна ділянка площею 0,08 га, позивач зазначав, що на його думку земельна ділянка площею 0,2064 га, яка передана ОСОБА_3 у приватну власність, була збільшена за рахунок земельної ділянки, що перебувала у користуванні ОСОБА_4 .

Посилаючись на відсутність передбачених законом підстав для передачі Зорянською сільською радою у власність третьої особи ОСОБА_3 земельної ділянки, що перебувала у користуванні недієздатного ОСОБА_4 , який у вказаний період знаходився на лікуванні в КЗ «Острозька обласна психіатрична лікарня», позивач просив:

1) визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради від 30 квітня 2003 року № 369 «Про закріплення земельних ділянок» щодо надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться у с. Новостав Рівненського р-ну Рівненської обл., загальною площею 0,20 га;

2) визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради від 11 червня 2008 року № 740 «Про передачу земельних ділянок у власність» в частині передання ОСОБА_3 безоплатно у власність земельної ділянки, що знаходиться в с. Новостав Рівненського р-ну Рівненської обл., загальною площею 0,20 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

3) визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №006005 площею 0,2064 га, виданого на ім`я ОСОБА_3 23 червня 2009 року управлінням Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2019 року було залучено до участі у справі ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і в інтересах якого було заявлено позов.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 , як правонаступнику позивача ОСОБА_4 , строк для звернення з позовом до суду.

Визнано незаконним та скасовано рішення Зорянської сільської ради від 30 квітня 2003 року № 369 «Про закріплення земельних ділянок» щодо надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки загальною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у користуванні в с. Новостав Рівненського району Рівненської області.

Визнано незаконним та скасовано рішення Зорянської сільської ради від 11 червня 2008 року № 740 «Про передачу земельних ділянок у власність» в частині передання ОСОБА_3 безоплатно у власність земельної ділянки загальною площею 0,20 га, яка знаходиться у користуванні в с. Новостав Рівненського району Рівненської області, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ 006005, виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3 просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано, належних та допустимих документів набуття недієздатним ОСОБА_4 права власності чи користування спірною земельною ділянкою.

Також апелянт вважала, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а отже з порушенням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , вважаючи доводи скарги безпідставними, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що за ОСОБА_6 та його сином ОСОБА_4 , обліковувалося господарство в с. Новостав Рівненського району Рівненської області, до складу якого входили житловий будинок, хлів та земельна ділянка 0,08 га, що перебували у їх особистому користуванні. Посилаючись на відсутність рішення чи запису в погосподарській книзі про зняття господарства з обліку, після смерті у 1980 році голови господарства ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що відповідно до статті 36 ЗК Української РСР 1970 року право користування земельною ділянкою перейшло до іншого члена сім`ї ОСОБА_4 та не припинилося.

Установивши, що Зорянська сільська рада Рівненського району в порушення норм земельного законодавства передала у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку, право користування якою належало ОСОБА_4 , і не припинилося на момент її відведення у власність ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що відповідно до довідки архівного відділу Рівненської РДА Рівненської області від 31 березня 2020 року, у документах виконавчого комітету Новоставської сільської ради Клеванського району Рівненської області у погосподарській книзі обліку господарств с. Новостав за 1950-1952 року наявні відомості про господарство ОСОБА_8 , до складу сім`ї якої входили: ОСОБА_8 , 1921 року народження (голова сім`ї), ОСОБА_9 дочка, 1941 року народження, ОСОБА_10 син, 1942 року народження, ОСОБА_11 - чоловік, 1906 року народження, ОСОБА_4 син, 1951 року народження.

Після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , її син ОСОБА_4 вибув до домогосподарства свого батька ОСОБА_11 в с. Новостав, та з 01 січня 1972 року почав рахуватися членом даного господарства (згідно записів з погосподарської книги за 1971-1973 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

У період з 1974 по 1976 роки за ОСОБА_6 та його сином ОСОБА_4 обліковувалося господарство: житловий будинок, хлів, земля, площею 0,08 га, що знаходилася в особистому користуванні. У графі «Про тимчасово відсутніх членів сім`ї» наявна відмітка, що ОСОБА_4 тимчасово вибув до лікарні в Острог.

У 1980 році ОСОБА_11 помер.

У період з 1976 року до 27 серпня 2018 року, ОСОБА_4 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Острозька обласна психіатрична лікарня», а саме: з 23 серпня 1976 року до 18 листопада 1976 року; з 24 серпня 1978 року до 14 грудня 1988 року; з 15 грудня 1988 року до 17 грудня 1991 року; з 18 грудня 1991 року до 14 травня 1996 року; з 30 травня 1996 року до 28 березня 1997 року; з 27 липня 1998 року до 17 вересня 1999 року; з 30 червня 2000 року до 23 лютого 2018 року, а 23 лютого 2018 року переведений в Урвенський психоневрологічний будинок- інтернат.

20 квітня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 купила житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

Після чого, рішенням Зорянської сільської ради від 30 квітня 2003 року № 369 «Про закріплення земельних ділянок», ОСОБА_3 отримала у власність земельну ділянку площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Новостав, Рівненський район, Рівненська області.

Рішенням Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 11 червня 2008 року № 740 «Про передачу земельних ділянок у власність», вирішено передати у власність земельні ділянки: а) для ведення особистого селянського господарства 23 громадянам загальною площею 18 га згідно додатку №1, у тому числі, зокрема с. Новостав 2 громадянам, площею 0,20 га; б) для будівництва та обслуговування жилого будинку 12 громадянам, площею 1,43 га згідно додатку №2, у тому числі: с. Новостав 2 громадянам, площею 0,15 га.

Згідно з додатком № 2 до цього рішення, ОСОБА_3 передана земельна ділянка в с. Новостав, площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку.

На підставі рішення Зорянської сільської ради від 11 червня 2008 року № 740 «Про передачу земельних ділянок у власність», ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2064 га, кадастровий номер :03:000:0233, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, встановлено, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2012 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним, щодо нього встановлено опіку, опікуном призначено ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Рішенням Острозького районного суду від 25 липня 2015 року опікуном недієздатного ОСОБА_4 призначено ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, після його смерті спадщину прийняв його племінник позивач ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Предметом спору у справі, що переглядається, є визнання незаконним та скасування рішення Зорянської сільської ради від 11 червня 2008 року № 740 «Про передачу земельних ділянок у власність» в частині передання ОСОБА_3 безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,20 га, яка знаходиться в с. Новостав Рівненського району Рівненської області та визнання незаконним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 006005, площею 0,2064 га, виданого на ім`я ОСОБА_3 23 червня 2009 року, управлянням Держкомзему у Рівненському районі, Рівненської області.

На виконання вимог процесуального права, позивач, визначаючи суб`єктний склад учасників, відповідачем у справі зазначив Зорянську сільську раду Рівненського району Рівненської області, третіми особами зазначено ОСОБА_3 та Міськрайонне управління у Рівненському районі та м. Рівне Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 488/402/16-ц (провадження № 14-564цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У цьому разі вказану вимогу можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо фактично метою заявлення зазначеної позовної вимоги є оспорювання речового права (права власності), що виникло внаслідок реалізації відповідного рішення суб`єкта владних повноважень. Підставою набуття права приватної власності на земельну ділянку із земель державної чи комунальної власності, є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку».

Схожий за змістом правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 910/4896/18 (провадження № 12-47гс19), постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 369/694/17, від 10 лютого 2021 року у справі № 372/970/18, від 27 серпня 2020 року у справі № 363/1597/17.

Зазначене, дає підстави для висновку, що оскарження та визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування чи органу державної влади, яким передано земельну ділянку у власність особи, впливає на обсяг прав і обов`язків власника земельної ділянки, оскільки предмет такого спору стосується правомірності набуття особою відповідної земельної ділянки.

Зміст і характер відносин між учасниками в цій справі, встановлені обставини справи підтверджують, що спір виник між первісним позивачем в інтересах якого був заявлений цей позов, ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо права власності останньої на земельну ділянку, хоча вказана особа, право власності якої оскаржується, залучена до участі у справі з процесуальним статусом лише третьої особи.

Оспорюване позивачем рішення стало підставою одержання державного акту на право власності на земельну ділянку та для реєстрації в подальшому цього права у відповідному реєстрі, право користування якою позивач вважає порушеним, за особою, яка була залучена до участі у справі як третя особа, а не відповідач, яка має відповідати за позовом у цій категорії справ.

Разом із тим, права, визначені ЦПК України для третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і відповідача є різними за своїми правовим значеннями та впливом на процес, права відповідача значно ширші прав третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Питання про залучення належного співвідповідача судом першої інстанції вирішено не було, оскільки таке клопотання позивач не заявляв, а клопотання з цього приводу третьої особи ОСОБА_3 було відхилено судом.

Таким чином, установивши, що позивачем оскаржується рішення Зорянської сільської ради від 30 квітня 2003 року № 369 «Про закріплення земельних ділянок» щодо надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки, загальною площею 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Новостав Рівненського району Рівненської області, визнання незаконним та скасування держаного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 006005, виданого управлінням Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області від 23 червня 2009 року на ім`я ОСОБА_3 , проте до участі у справі співвідповідачем не залучено особу, на чиї права та обов`язки впливає рішення у цій справі, а саме власника земельної ділянки - ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад, а тому, встановивши неналежний склад учасників справи, суд не вирішує позов по суті.

Також, колегія суддів роз`яснює, що така відмова у задоволенні позову не позбавляє права позивача звернутися до суду з метою захисту його порушених прав у випадку доведеності, зазначивши належний суб`єктний склад учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що за наслідками перегляду справи апеляційним судом, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, то з позивача ОСОБА_1 на користь останньої слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1920 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, треті особи, ОСОБА_3 , Міськрайонне управління у Рівненському районі та м. Рівне ГУ Держгеокадастру у Рівненській області про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради та Державного акту на право власності на земельну ділянку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1920 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді