СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/29366/21

пр. № 2/759/2255/22

30 червня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Радзівіл А.Б.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кекало В.І. в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_4 в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 18 574,00 грн., моральну шкоду - 80 000,00 грн. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 05.07.2020 о 18:00 год. собака, що належить відповідачу, як потім стало відомо позивачу породи «стафтер`єр», вибігла з незакритої хвіртки паркану, накинулась на позивача, повалила на землю, та шматуючи обличчя зубами, вчепилась в шию із загрозою життю позивача. Внаслідок недбалості відповідача позивач отримала тілесні ушкодження рвано-укушені рани повік, носу, губ, скроні, підборіддя, шиї, а також глибокі подряпини живота та лівої ноги. Під час лікування позивачем було витрачено на придбання ліків та лікувальних засобів на загальну суму 18 574,00 грн. Окрім матеріальної шкоди, позивачу було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача, оскільки вона зазнала фізичного болю, їй було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя. Окрім спотворення обличчя позивача, тяжким наслідком нападу собаки, що спричинило останній тілесні ушкодження - є також погіршення стану серцево-судинної системи. Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, позивач змушена була змінити всю свою життєдіяльність, не може з`являтись на людях з відкритим обличчям. Також була змушена зробити пластичну операцію на обличчі, що позбавило її, в подальшому, як викладача французької мови, викладати зазначений предмет. Внаслідок нападу на позивача в неї розвилась фобія інших собак. Вказує, що все це призводить до душевних страждань. Завдану моральну шкоду оцінює у 80 000,00 грн. 06.07.2020 за фактом нападу Васильківським відділом поліції ГУ Національної поліції в Київській обл. було відкрито кримінальне провадження за №001304. Постановою слідчого від 23.07.2020 позивач визнана потерпілою у вказаному провадженні та надала відповідні показання. В зазначеному провадженні було проведено дві медичні експертизи, які за терміном проведення протягнулись більше року і, як наслідок, за результатами проведеного досудового розслідування слідчим 07.10.2021 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ухвали суду від 05.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з огляду на підстави, викладені у позовній заяві.

Відповідачка будучи присутньою в одному із судових засідань, заперечувала проти позову вказуючи, що оскільки вона не була свідком того, як її собака покусала позивачку, бо вона бачила тільки свою собаку поряд з закривавлиною позивачкою, тому підстави для задоволення позову відсутні. Зазначила і те, що її собака безпородна, оскільки не має відповідного паспорту. На запитання суду, чи надавала вона свідчення в рамках кримінального провадження, де вказувала, що її собака породи стафордширський тер`єр накинулась на невідому їй жінку, суду стверно відповіла, що ніяких таких пояснень вона не надавала.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначав, що обставини, зазначені позивачем в позовній заяві, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи та ґрунтуються лише на припущеннях позивача. Вказував, щ відповідач проживає в садовому товаристві «Родина» на дільниці №222 в с. Мала Солтанівка Фастівського району Київської області, та є власником собаки по кличці «Тера», яка є безпородною собакою, оскільки на вказану собаку відсутні будь-які документи, які б вказували на її породу, ветеринарні обстеження собаки не проводились. Відповідач належним чином утримує свою собаку на власному господарстві, яке добре огороджене, обладнане хвірткою, яка закривається на засув. Собака забезпечена ошийником, повідком та намордником. Відповідач постійно наглядає за собакою, тренує її, тому собака є спокійною та послушною. 05.07.2020 відповідач перебувала у помешканні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , її собака перебувала в житловому приміщенні, хвіртка господарства була закрита на засув, а відповідач перебувала на подвір`ї. Після обіду, о якій саме годині відповідач не пам`ятає, вона почула шум на вулиці. Вийшовши на вулицю, відповідач побачила позивача, лице якої було закривавлено, собака відповідача перебувала біля відчиненої хвіртки господарства відповідача. Відповідач вважає, що її собака не здатна на агресивні дії та завдання тілесних ушкоджень, крім того хвіртка була закрита, і собака не могла сама вийти з господарства. Яким саме чином хвіртка була відкрита відповідачу не зрозуміло, оскільки відповідач завжди її закривала, тому відповідач вважає, що хвіртку могла відкрити невідома особа з умислом чи з необережності. Окрім того, вказував, що позивача не було визнано потерпілою в кримінальному провадженні №0001304 від 23.07.2020. Зазначає, що всі копії товарних та фіскальних чеків, що містяться в матеріалах справи, не є іменними, з них не вбачається, що саме з них позивач купувала препарати, крім того їх перелік не співпадає з медичними призначеннями лікарів.

Допитана у судовому засіданні 29.06.2022 свідок ОСОБА_5 , яка є головою правління садового товариства та проживає за три ділянки від ділянки відповідача, під присягою дала суду покази, що позивачка вийшла від неї в напрямку своєї ділянки. Шлях проходить біля ділянки відповідача. Свідок почула крик і гавкіт собаки. Зазначала, що собака дуже агресивна, люди бояться проходити коло ділянки відповідача. Далі побачила сусіда ОСОБА_6 , який стояв біля позивача. Коли підбігла побачила, що відповідач забрала собаку, але та знову вирвалась та побігла до позивача, яка вже лежала в крові, і напала на позивача. ОСОБА_6 відганяв собаку. Надалі викликали швидку та поліцію. Бачила, що собака відповідача кусає позивача за обличчя. Собака напала на загальній дорозі. Інших собак у відповідача немає. Вказує, що люди скаржились, з приводу того, що біля ділянки відповідача неможливо пройти, бо собака кидалась на паркан. Зауважує, що собака ніколи не була в наморднику, вольєру на території ділянки немає, собака прив`язаною ніколи не була та бігала вільно по ділянці відповідача. Після вказаного, вона разом з чоловіком позивача їхали позаду карети швидкої допомоги. Собака відповідачки породи стафтер`єр, вона розуміється на породах бо сама має декілька собак, відвідує виставки, тощо.

Допитаний у судовому засіданні 29.06.2022 свідок ОСОБА_7 , під присягою дав суду покази, що особисто зі сторонами до вказаної події не був знайомий. 05.07.2020 почув крики про допомогу та побіг на допомогу. Побачив, що людина, стояла навколішки, а собака кусала її за обличчя. Далі почав бігти на собаку з лопатою. Власниця собаки - відповідач почала відтягувати за ошийок собаку. Свідок побачив спотворене обличчя позивача та почав їй допомагати. В цей коли відповідач дотягла собаку до хвіртки, собака вирвалась у неї з рук та побігла назад до позивача. Свідок відступив назад, а собака оббігла його та схопила позивача за обличчя з лівої сторони. Свідок вдарив лопатою собаку по голові та вона втратила свідомість. Далі підбігла власниця собаки - відповідач та просила не вбивати її собаку. Після цього свідок намагався допомогти позивачу підвестись та надати першу медичну допомогу. Перша приїхала швидка, потім - поліція. Свідок надав пояснення поліції. Пам`ятає, що відповідач казала, що один раз забула закрити хвіртку. Бачив, що власниця собаки - відповідач також давала пояснення поліції. Також пам`ятає, що після того як собака прийшла до свідомості, відповідач затягла її на своє подвір`я. Ніякої іншої собаки не було. Намордника на собаці не було.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ухвали суду від 21.06.2022 року з Фастівського відділення поліції витребувані матеріали кримінального провадження № 0001304, яке внесено до ЄРДР 06.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України.

Вбачається, що ОСОБА_3 звернулась з заявою до Васильківського РВВС Київської обл., в якій вказувала, що 05 липня, близько 18:00 год., вона поверталась від голови правління садового товариства ОСОБА_8 . Не доходячи метрів 10 до ділянки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , з хвіртки її території вибіг її розлючений пес та, без будь-яких на те причин, накинувся на ОСОБА_3 , повалив на землю та почав рвати її лице: ніс, губи, повіку, вухо, підборіддя та інше. Тоді вона вчепилась руками в навислу над нею собачу голову та стала кликати на поміч. Власниця агресивної тварини стала його відтягувати, але пес вирвавшись, знову кинувся до ОСОБА_3 і почав рвати їй скроню Сусід, що підбіг з лопатою, зміг нейтралізувати собаку. Власниця собаки прилюдно вибачилась перед ОСОБА_3 : «Вибачте, я забула закрити хвіртку».

06.07.2020 внесено відомості до ЄРДР про кримінальне провадження №0001304 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 05.07.2020 за адресою: АДРЕСА_4 , собака породи «Стафтер`єр», що належить ОСОБА_4 , шляхом здійснення численних укусів учинила тілесні ушкодження ОСОБА_3 . Орган досудового розслідування: Васильківським відділом поліції ГУ НП у Київській обл.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 , які та всетаки надавала, хоча суду вказувала зворотнє, в рамках кримінального провадження 0001304 вбачається, що 05.07.2020 близько 18:00 год. в м. Солтанівка, садове товариство «Родина», ділянка № НОМЕР_1 , остання перебувала в своєму дачному будинку та в цей час почула крики. Вибігла на вулицю та побачила, що її собака породи стаффордширський тер`єр кусала невідому їй жінку. Підбігши до собаки вона намагалась відтягнути її від жінки та відтягнула, але в цей час вибіг на вулицю чоловік з лопатою. ЇЇ собака його побачила, вирвалась і ще раз почала кусати цю жінку. Потім цей чоловік вдарив собаку лопатою, собака впала на бік і вона її затягла до хати. Через декілька хвилин приїхала швидка та поліція.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_7 , які також надані в рамках кримінального провадження 0001304 від 05.07.2020, 05.07.2020 о 18:00 год. він знаходився на дачі в смт. Солтанівка, садове товариство «Родина», ділянка № НОМЕР_2 та займався власними справами. Почув, що на вулиці хтось дуже сильно кричить. В нього в руках була лопата та він побіг на вулицю, де побачив, що сусідська собака породи «стаф» напала на літню жінку та схватила її за обличчя. Він розпочав лопатою бити собаку. В цей час вибігла власниця собаки - ОСОБА_4 та забрала її до свого подвір`я. Після чого він викликав ШМД, поліцію та розпочав надавати жінці першу медичну допомогу. Вважає, що жінкою є ОСОБА_3 .

Згідно письмових пояснень ОСОБА_9 від 05.07.2020, які також надані в рамках кримінального провадження 0001304, він працює на екстреній медичній допомозі фельдшером. 05.07.2020 о 18:18 год. надійшов виклик за адресою: м. Солтанівка, кооператив «Родина». Прибувши за даною адресою було встановлено, що ОСОБА_3 була покусана собакою бійцівської породи

Відповідно до виписки із медичного карти стаціонарного хворого №101412/102066/568 від 09.07.2020 ОСОБА_3 було госпіталізовано до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» 05.07.2020 та виписано - 09.07.2020. Основний діагноз: укушена рана лівої скроневої, вилецової, підпідборідної ділянок, рвана рана верхньої губи, рвана рана носу, ссадно лівої здухвинної ділянки; супутній діагноз: ІХС, дифузний кардіосклероз, персистуюча форма фібриляцій передсердь, пароксизмальна ФІІ невідомої давності, тахісистолічний варіант, гіпортонічна хвороба 2 ст., ризик 3 (високий). Зі слів пацієнта та родичів травму отримала 05.07.2020 близько 18:00 год. в результаті укусів сусідської собаки (за адресою: Васильківський р-н, кооператив «Родина»). Достовірна інформація про вакцинування собаки відсутня. Каретою ШМД в свідомості доставлена в КОКЛ. Фельдщером карети ШМД проведено антисептичну обробку ран обличчя. Пацієнтка проконсультована кардіологом.

У протоколі операції №498 лікаря ОСОБА_10 , розпочатої 05.07.2020 та завершеної 06.07.2020, зафіксовано хід операції.

Лікарем КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_10 було направлено ОСОБА_3 на ургентну госпіталізацію до Центру Щелепно-лицевої хірургії.

23.07.2020 ОСОБА_3 звернулась із заявою до старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській обл. про залучення її як потерпілого до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001304.

Згідно з протоколом допиту потерпілого - ОСОБА_3 від 23.07.2021, вона має дачний будинок в с. Мала Солтанівка Васильківського району Київської області, садове товариство «Торгово-промислова палата», ділянка № НОМЕР_3 . 05.07.2020 вона перебувала на дачі. В 18:00 год. вона поверталась від голови садового кооперативу «ТПП» ОСОБА_11 , яка проживає у цьому ж СТ, ділянка № НОМЕР_4 . Її шлях проходив повз домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_4 , яка утримує у подвір`ї собаку породи «стафтер`єр». Собака агресивна, про що до ОСОБА_4 вже неодноразово звертались сусіди та голови садового товариства. Так, 05.07.2020 близько 18:00 год. не дійшовши 10 м. до ділянки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , як з хвіртки її домоволодіння вирвався собака і, без жодного приводу з сторони ОСОБА_3 , почала кусати останню за обличчя: ніс, губи, повіко, вухо, підборіддя та ін. Потім собака схопила її за шию і потягла. Після цього ОСОБА_12 схопила собаку, яка знаходилась над нею, за голову і почала кричати і кликати на допомогу. На її крик та благання про допомогу вибігла власниця собаки, а саме ОСОБА_4 . Вона почала відтягувати свою собаку, однак собака продовжувала ОСОБА_12 гризти за обличчя та шию. Далі підбігли сусіди, які вже допомогли прибрати від неї собаку.

Постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП України в Київській області від 04.08.2020 призначено у кримінальному провадженні №0001304 від 06.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, судово-медичну експертизу за медичною документацією ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експерта №210, здійсненого на підставі постанови старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській обл. від 04.08.2020 у ОСОБА_13 мали місце численні рани обличчя, голови та шиї. Дані тілесні ушкодження спричиненні від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контакту, якими могли бути зуби тварини (собаки). Тілесні ушкодження у ОСОБА_3 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки викликали розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 доби. Виникнення тілесних ушкоджень та тілі ОСОБА_3 , внаслідок падіння та співудару об поверхню землі (асфальт, бетон, грунт тощо) - виключається.

Постановою слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській обл. від 07.09.2020 закрито кримінальне провадження №0001304 від 06.07.2020 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2020 постанову старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській обл. від 07.09.2020 про закриття кримінального провадження №0001304 від 06.07.2020 скасовано.

Постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП України в Київській області від 23.11.2020 призначено у кримінальному провадженні за №0001304 від 06.07.2020 комплексну комісійну судово-медичну експертизу за медичною документацією ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експерта №150/К, здійсненого на підставі постанови від 23.11.2020 слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП України в Київській обл., згідно із даними наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_3 та огляду 04.01.2021 членами комісії експертів, у неї мали місце такі тілесні ушкодження: рвано-укушені рани на верхній повіці правого ока, на спинці носу в нижній третині на межі з кінчиком носу та з переходом на ліве крило носу, на верхній губі зліва та справа (наскрізні), на каймі нижньої губи зліва, в скроневій ділянці зліва, в заушній ділянці зліва та основи лівої вушної раковини; на передній поверхні шиї в верхній третині по середній лінії та на передньо-боковій поверхні шиї справа; на передній поверхні черевної стінки зліва та нижче пупка - наслідком загоєння даних ран є описані при огляді 04.01.2021 рубці; садна в лівій здухвинній ділянці. Вищевказані рвано-укушені рани спричинені тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею, могли виникнути в строк та за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, в наданій медичній документації та гр. ОСОБА_3 під час її огляду 04.01.2021, тобто 05.07.2020 внаслідок укусів собаки, та за критерієм тривалості розладу здоров`я відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк, більший за 6, але менший за 21 день, так як для загоєння ран вищевказаного характеру потрібен такий строк. Вищевказана садна спричинена тупими предметами, визначити індивідуальні особливості яких не є можливим, могли виникнути у вказаній постанові строк (05.07.2020) як наслідок дії зубів собаки, так й інших тупих предметів, та за критерієм тривалості розладу здоров`я відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з морфологічних особливостей рубця на верхній повіці правого ока, що незначно деформує повіку, та для усунення якого необхідне оперативне втручання (косметична операція), та рубців в ділянці верхньої губи, для усунення яких вже застосовувалося хірургічне втручання, згідно наданої довідки від 22.12.2020 медичного центру ТОВ «ФЕЙС ЛАБ БАЙ ДОКТОР БІЛОУС», слід вважати, що вказані рубці є невиправними. Інші вищеописані рубці в ділянці обличчя, виходячи з їх морфологічних особливостей є виправними. Згідно даних наданої медичної документації, спричинені ОСОБА_3 вищевказані тілесні ушкодження створили декілька причин (больовий синдром при травмі, який супроводжувався значним підвищенням викиду адреналіну, стрес і сплеск емоцій, крововтрата, оперативне втручання), які призвели до розвитку у неї стресс-індукованої гіперглікемії, яка в даному випадку не призвела до розвитку загрозливих для життя явищ, та за критеріями тривалості розладу здоров`я може розцінюватись як спричинення легких тілесних ушкоджень. Також вищевказані тілесні ушкодження могли спричинити загострення клінічного перебігу наявних у ОСОБА_3 хронічних захворювань (артеріальна гіпертензія, ішемічна хвороба, дисциркуляторна енцефалопатія), зокрема у вигляді прояву порушення ритму серця (05.07.2020 зафіксовано пароксизмальну фібриляцію передсердь) та після травматичного стресового розладу.

Постановою слідчого СВ Фастівського районного управління ГУ НП в Київській обл. від 10.07.2021 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001304 від 06.07.2020 - закрито, у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, передбаченого ст. 128 КК України.

Згідно з довідкою Медичного центру ТОВ «ФЕЙС ЛАБ БАЙ ДОКТОР БІЛОУС» від 26.08.2021 ОСОБА_3 в рамках благодійної допомоги пройшла 5 (із 5-6) процедуру шліфування рубців над верхньою губою та носа, зі слів пацієнтки отримані внаслідок травми від укусу собаки. Дати проведення процедур: 17.12.2020, 28.01.2021, 23.03.2021, 11.05.2021, 03.08.2021

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №3200430 КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» ОСОБА_3 поступила на стаціонар - 18.09.2021, виписана із стаціонару - 07.10.2021. Повний діагноз: інфаркт головного мозку (18.09.2021) в басейні лівої середньої мозкової артерії.

Відповідно до листа прокурора Фастівської окружної прокуратури Рудика Р. №57-32.32 від 07.12.2021 за результатами проведеного досудового розслідування слідчим 07.10.2021 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001304 від 06.07.2020 за ст. 128 КК України на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з закінченням дванадцятимісячного строку досудового розслідування коли жодній особі не було повідомлено про підозру.

З наданих суду документів вбачається і те, що 07.07.2020 члени садового товариства «Родина», «Торгово-промислова палата» звернулись із колективним листом до слідчого Калинівського РВВС Василівського району стосовно того, що 05.07.2020 о 18:00 год. по АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_4 , пітбуль (стаффордширський тер`єр) останньої вибіг з хвіртки свого двору та накинувся на ОСОБА_3 , яка йшла по дорозі та буквально пошматував її обличчя. В результаті вона опинилась в лікарні з більш ніж 40 швами на обличчі, шиї, скронях та інших частинах тіла. Протягом декількох років неодноразово надходили скарги на адресу цієї собаки.

Окрім того, позивач на підтвердження матеріальних збитків долучила товарний чек та квитанції.

Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч.5 ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відтак, усвідомлення вищевказаного власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем.

Частиною 8 ст.9, ч.4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Таким чином на відповідача, як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей.

Так, нормами частин 1 та 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з приписами частин 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Нормами частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

У судовому засіданні встновлено та належними і допустимими доказами доведено, що собака, яка належить відповідачці покусала позивачку, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження та як наслідок зподіяла позивачці матеріальну шкоду.

Зокрема свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні під присягою чітко та прямо вказали на те, що собака відповідачки покусала позивачку. Також підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме експертними висновками, якими встановлено характер тілесних ушкоджень позивачки, зокрема рвано-укушені рани спричинені тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею, могли виникнути в строк та за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, в наданій медичній документації та гр. ОСОБА_3 під час її огляду 04.01.2021, тобто 05.07.2020 внаслідок укусів собаки.

Експертним висновком щодо розладу здоров`я позивачки для усунення якого необхідне оперативне втручання (косметична операція), та рубців в ділянці верхньої губи, для усунення яких вже застосовувалося хірургічне втручання, згідно наданої довідки від 22.12.2020 медичного центру ТОВ «ФЕЙС ЛАБ БАЙ ДОКТОР БІЛОУС», слід вважати, що вказані рубці є невиправними, тощо. Суд зважає також і на надані свідчення вказаними свідками і в рамках кримінального провадження №0001304, які між собою узгоджуються.

Судом встановлено і те, що, відповідач одразу після вказаної події 05.07.2020 надала письмові пояснення працівникам поліції, в яких серед іншого зазначила, що вона вибігла на вулицю та побачила, що її собака породи стафордширський тер`єр кусала невідому їй жінку.

Суд вбачає у подальших заявах відповідача порушення принципу «ест опель» та вважає, що з його урахуванням доводи та аргументи відповідача під час судового засідання в частині породи собаки та що вона не бачила, що саме її собака покусала позивачку, не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать тій позиції, яку відповідачка займала раніше, а відтак й не мають належної доказової сили у даному спорі з тією ж стороною.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів доказування є принцип «естопель», відповідно до якого сторона, яка вчиняє дії або робить заяви в спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

Суд зазначає, що принцип «естопель» вже застосовувався Верховним Судом, а також знайшов своє застосування в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Хохліч проти України», заява № 41707/98.

Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі №390/34/17 застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Відповідно до висновку, викладеного у зазначеній постанові, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Очевидно, що дії відповідачки, яка при розгляді цивільної справи №759/29366/21 заявляла, що собака є безпородною та що вона не бачила, що саме її собака покусала позивачку, а при наданні письмових пояснень працівникам поліції зазначала, що її собака є породи стафордширський тер`єр кусала невідому їй жінку суперечать її попередній поведінці і є недобросовісними, такі твердження відповідачки спростовуються матеріалами справи.

Зважає суд і на те, що стороною відповідача жодним доказом не доведено відсутність вини відповідачки у завданні шкоди позивачці.

Отже, відповідач на підставі ст.1166 ЦК України повинен відшкодувати позивачці шкоду, завдану внаслідок нападу її собаки.

Суд зазначає, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

Відтак, суд дійшов до висновку, що тілесні ушкодження, яких зазнала позивачка від укусу собаки відповідачки, були отримані внаслідок неправомірних дій відповідачки та з її вини, що виразилась у незабезпеченні останньою належних умов утримання собаки та відповідно безпеки оточуючих, що в результаті призвело до заподіяння шкоди здоров`ю позивачу.

Отже, враховуючи обґрунтування позову та наявність підстав для відповідальності за завдану шкоду, а саме наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди.

На підтвердження вказаних витрат позивачка надала копію товарного чеку та квитанцій.

Надані докази суд вважає належними та допустимими та такими, що підтверджують витрачені кошти на придбання медикаментів задля лікування нанесеного їй тілесного ушкодження.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на придбання медикаментів задля лікування нанесеного їй тілесного ушкодження у зв`язку з подією, що мала місце 05.07.2020, понесено витрати у розмірі 18 574,00 грн.

Суд відхиляє твердження відповідача, що всі копії товарних та фіскальних чеків, що містяться в матеріалах справи, не є іменними, з них не вбачається, що саме з них позивач купувала препарати.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд здійснює дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ЦПК України.

Так, дійсно долучені копії товарних та фіскальних чеків до позовної заяви не є іменними, проте такі і не мають бути виключно такими.

Такий факт повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає приписам процесуального законодавства.

Оцінюючи копії товарних та фіскальних чеків у сукупності з випискою із медичного карти стаціонарного хворого №101412/102066/568 від 09.07.2020, висновком експерта №150/К, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №3200430, вбачається, що всі витрати здійснювались під час та після амбулаторного лікування позивача. Так, перший товарний чек №КЧ2-004107 було видано 05.07.2020 під час госпіталізації позивача в КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня». Та всі подальші витрати згідно копій фіскальних чеків здійснювались після виписки лікарні. Відтак, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок між отриманням тілесних ушкоджень, яких зазнала позивач від укусу собаки відповідача, її подальшою госпіталізацією та наступними витратами на лікування, що підтверджуються копіями товарних та фіскальних чеків. Окрім того, суд звертає увагу на висновки наведені у висновку експерта №150/К, згідно якого тілесні ушкодження могли спричинити загострення клінічного перебігу наявних у ОСОБА_3 хронічних захворювань (артеріальна гіпертензія, ішемічна хвороба, дисциркуляторна енцефалопатія). Так, відповідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №3200430 ОСОБА_3 поступила на стаціонар - 18.09.2021 з діагнозом інфаркт головного мозку.

З урахування наведеного суд констатує, що з урахування усієї сукупності наявних в справі доказів, підтверджується факт понесення позивачем витрат на придбання медикаментів задля лікування нанесеного їй тілесного ушкодження у зв`язку з подією, що мала місце 05.07.2020, у розмірі 18 574,00 грн.

Також суд відхиляє доводи відповідача, що перелік препаратів не співпадає з медичними призначеннями лікарів, оскільки позивач могла придбавати аналоги призначених препаратів лікаря або інші препарати за рекомендацією лікаря. Доказів того, що придбані позивачем препарати не застосовуються для лікування нанесеного позивачу ушкодження спричиненого нападом собаки, відповідачем не надано.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати, які позивач понесла на лікування в сумі 18 574,00 грн., оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Звертаючись до суду позивач просив стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач вказує, що незаконні дії відповідача заподіяли їй моральні страждання, що у фізичному болі та стражданнях, виразились у зміні своєї життєдіяльність, оскільки через спотворення обличчя не може з`являтись на людях з відкритим обличчям, погіршенні стану серцево-судинної системи, що позбавленні можливості займатись професійною діяльності, розвитку фобії інших собак.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Слід також зазначити, що у рішенні Європейського Суду з прав людини (від 28 травня 1985 року справа Abdulaziz,Cabalesand Balkandali v. United Kingdom) враховувалося те, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним - суд розцінює як суттєві моральні страждання - отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок суспільно-небезпечного діяння вчиненого відповідачем, що у свою чергу спричинило моральні страждання позивача, порушення організації та устрою життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно дост.23 ЦК України, враховує характер правопорушення - напад собаки на жінку похилого віку, внаслідок чого остання зазнала фізичний біль як у момент нападу собаки та під час надання їй медичної допомоги, а також тяжкість отриманих травм і обставини їх отримання.

При цьому, в першу чергу, на відповідача як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей. В результаті даного інциденту піддане небезпеки здоров`я людини, яке відповідно дост.3 Конституції України, визнається найголовнішою соціальною цінністю.

Також суд враховує глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, яка пережила психотравмуючу ситуацію, яка вплинула на її звичний спосіб життя, призвела до значного погіршення якості життя.

Ситуація, що стала підставою цього позову в частині стягнення моральної шкоди, за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю ситуацією. Вона створює переживання, емоційну напруженість та фізичний біль.

Суд звертає увагу на висновки наведені у висновку експерта №150/К, відповідно до яких, згідно даних наданої медичної документації, спричинені ОСОБА_3 вищевказані тілесні ушкодження створили декілька причин (больовий синдром при травмі, який супроводжувався значним підвищенням викиду адреналіну, стрес і сплеск емоцій, крововтрата, оперативне втручання), які призвели до розвитку у неї стресс-індукованої гіперглікемії.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковим для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання ( моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації за звичай становить 100-5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої позивачеві, моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України», Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоч заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких ( Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вжити заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини.

Моральну шкоду завдано позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача, остання перенесла стрес, страх, фізичний біль, що потребувало додаткових зусиль для відновлення її стану як фізичного так і психологічного. Тобто, наявність завдання позивачу моральної шкоди, суду доведена.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди у повному обсязі, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст.9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2002 № 944 «Про затвердження Порядку і правил проведення обов`язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам», ст.ст.4, 12, 76-81, 89, 141, 259,263-268, 351, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) 18 574 грн. за завдану матеріальну шкоду та 80 000 грн. за завдану моральну шкоду та судові витрати у розмірі 1816 грн., а всього підлягає стягненню 100 390 (сто тисяч триста дев`яносто) грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 06.07.2022 року

Суддя Коваль О.А.