Справа №: 671/1278/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Ніколової С.В.

за участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачка без поважних причин понад один рік не проживає за місцем своєї реєстрації у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Вказує, що вона є власником цього будинку на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, що видане 29.12.1995 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Яковлєвою С.Л. Відповідачка є колишньою дружиною її сина - ОСОБА_5 та вселилася в житловий будинок як член сім`ї власника. Зазначає, що у грудні 2003 року її син разом із дружиною ОСОБА_3 , відповідачкою у справі, та їхнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переїхали для постійного проживання у інше помешкання - в квартиру АДРЕСА_2 . Однак, відповідачка не знялась з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 14.07.2020 року шлюб між її сином та відповідачкою було розірвано. З грудня 2003 року відповідачка у спірному житлі не проживає, не користується ним, у веденні господарства та в утриманні житла участі не приймає, комунальні послуги не оплачує, хоча формально зареєстрована за вказаною адресою. Крім того, через реєстрацію відповідачки в будинку позивачка не може звернутись за нарахуванням субсидії щодо комунальних послуг.

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, в яких позов не визнала. Вказує, що у житловому будинку в с. Лозова вона разом із сім`єю проживала з 2002 року по 2003 рік, після чого переїхала на постійне проживання в квартиру АДРЕСА_2 , де продовжує проживати і на даний час. Вказує, що нею та її колишнім чоловіком було понесено витрати на утримання житлового будинку по АДРЕСА_1 , вони проводили ремонтні роботи в будинку, зокрема, в 2003 році будинок було поштукатурено, пошпакльовано та пофарбовано стіни, а також покладено плитку, замінено вікно, залито підлогу, облаштовано з металевих стопчиків та шиферу нову огорожу, здійснено перебудову сараю. Будівельні матеріали були придбані за її особисті кошти. На данний час між нею та колишнім її чоловіком існує спір щодо розподілу майна, яке є спільною сумісною власністю, а саме щодо іншого житла - квартири АДРЕСА_2 . За даною адресою свого фактичного місця проживання вона бажає бути зареєстрованою, однак позивачка як власник квартири не надає згоди на її реєстрацію. Зазначає, що позивачка не надала доказів щодо сплати комунальних послуг та утримання житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вказує, що у разі задоволення позову вона може залишитися без житла, оскільки позивачка може виселити її із місця її проживання в квартирі АДРЕСА_2 .

Позивачка подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що твердження відповідачки відносно понесених витрат на придбання будівельних матеріалів та проведення ремонтних та будівельних робіт не підтверджені належими та допустимими доказами, оскільки відповідачка могла придбавати будівельні мітеріали для проведення ремонту у будинку її батьків.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечують.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якими є дружина наймача, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що позивачці належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, що видане 29.12.1995 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Яковлєвою С.Л. (а.с. 7, 8-10).

Встановлено, що відповідачка вселилася в зазначений житловий будинок як член сім`ї власника житла, а саме як дружина сина позивачки ОСОБА_5 .

Згідно з відомостями про реєстрацію місця проживання особи, наданими ВОМІРМП УДМС України у Хмельницькій області 13.08.2021 року, відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована в с. Лозова Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 24).

Згідно відмітки про реєстрацію місця проживання в паспорті відповідачки, з 19.07.2002 року місце реєстрації її проживання - с. Лозова Волочиського району Хмельницької області (а.с. 34).

Відповідно до довідки № 155, виданої 18.05.2021 року старостою Лозівського старостинського округу Волочиської МОТГ Хмельницької області, відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак за даною адресою не проживає (а.с. 11).

Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з статтею 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Вирішуючи даний спір суд приймає до уваги необхідність відрізняти випадки тимчасової відсутності особи за місцем постійного проживання та випадки вибуття особи на нове місце проживання. За тимчасової відсутності особа, хоча фактично і не користується житловим приміщенням, проте зберігає наміри відноситися до нього як до свого постійного місця проживання, у той час як при вибутті особи на нове місце проживання така особа не лише втрачає право користування попереднім житловим приміщенням з моменту вибуття з нього, а й втрачає наміри ставитися до нього як до свого місця постійного проживання.

Судом встановленно, що відповідачка вселилася у належний позивачці житловий будинок по АДРЕСА_1 як невістка (дружина сина), де проживала з 2002 року по 2003 рік, звідки добровільно переїхала на постійне проживання в інший населений пункт в м. Волочиськ Хмельницької області в квартиру АДРЕСА_2 , де продовжує проживати і на даний час.

Рішенням Волочиського районного суду від 14 липня 2020 року шлюб, укладений 19 липня 2002 року між відповідачкою та сином позивачки ОСОБА_5 , було розірвано. Із змісту даного рішення вбачається, що подружжя ОСОБА_6 припинили шлюбні відносини з червня 2018 року.

Відповідачка вважає квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя - її та колишнього чоловіка ОСОБА_5 та вказує про намір зареєструвати у даній квартирі своє місце проживання. Також, відповідачка подала до суду цивільний позов про поділ даної квартири та визнання за нею права на 1/2 частини квартири (а.с. 90-93)

В судовому засіданні відповідачкою не доведено протиправної поведінки позивачки, яка б завадила їй проживати у спірному будинку. В матеріалах справи відсутні звернення відповідачки до позивачки щодо надання їй доступу до житлового будинку, чи звернення в правоохоронні органи з приводу перешкод у користуванні будинком.

Звернення відповідачки в поліцію стосувалися вчинення відносно неї насильства в сім`ї колишнім чоловіком, яке відбувалося за адресою їхнього спільного постійного проживання в в АДРЕСА_3 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не підтвердили обставин створення позивачкою будь-яких перешкод у користуванні відповідачкою житловим будинком по АДРЕСА_1 та підтвердили, що відповідачка тривалий час постійно проживає в іншому населеному пункті за адресою: АДРЕСА_3 . Свідки вказали, що відповідачка після розірвання шлюбу з сином позивачки, ОСОБА_5 не користується будинком в с. Лозова, а між колишнім подружжям є спір про поділ спільного майна.

Надані відповідачкою фотографії, копії накладних та квитанції на придбання будівельних матеріалів (а.с. 35-41, 42-44, 84) не можуть бути визнані достатніми та належними доказами на підтвердження здійснення витрат на утримання спірного житлового будинку, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 відсутня в житловому будинку по АДРЕСА_1 , понад один рік без поважних причин, а тому втратила право користування цим житлом.

На думку суду, за встановлених обставин втручання у права відповідачки на користування спірним будинком відповідає вимогам закону та є необхідним для захисту прав позивачки, як власника будинку.

Посилання відповідачки на обставини, через які вона наполягає на збереженні за собою право користуватися чужим майном (будинок в с. Лозова), а саме - відсутність згоди позивачки на реєстрацію її за місцем проживання в іншому помешканні (квартира в м.Волочиськ), в тому числі вірогідність подальшого виселення з квартири, не можуть бути підставою для відмови в позові.

При розподілі судових витрат суд враховує наступне.

Вимогами ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Дембіцьким О.В. до позовної заяви надано копії ордера про надання правничої (правової) допомоги серії ВХ №1015258 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001797, попередній розрахунок витрат пов`язаних із розглядом справи, квитанцію до прибуткового касового ордеру №1/08 від 04.08.2021 року, договір про надання правової допомоги №2-05/21 від 20.05.2021 року (а.с. 14-20).

Згідно п. 4.1. договору про надання професійної правничої допомоги від 20.05.2021 року, сторони погодили, погодили фіксований розмір гонорару в сумі 10000 грн. Згідно п.4.3. договору гонорар підлягає сплаті клієнтом авансово у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Івано-Франківської області. Згідно п. 4.5. договору визначений угодою гонорар може бути в наступному змінений адвокатом у звязку із суттєвим зростанням або зменшенням обсягу допомоги, що має бути визначена відповідно до даної угоди (а.с. 20).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1/08 від 04.08.2021 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дембіцькому О.В. згідно договору про надання правової допомоги №2-05/21 грошові кошти в розмірі 3908 грн., з них 908 грн. на оплату судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які, відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, складаються із наступних робіт: зустріч, консультація клієнта та узгодження правової позиції - 500 грн.; збір доказів, підготовка заяви, вартість роботи - 500 грн.; підготовка позовної заяви та подання її до суду - 2000 грн (а.с. 17).

З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності витрат на правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат розміру наданої правової допомоги, складністю справи та участі адвоката в розгляді справи, часом, витраченим адвокатом на супроводження справи, виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, а також враховуючи відсутність клопотання відповідачки щодо зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 12, 14, 76, 80, 81, 141, 247, 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3908 грн., в тому числі 908 грн. 00 коп. судового збору, 3000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_5 ; відповідачка: ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ; адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Повний рішення складено 20.06.2022 року.

Суддя: