Справа № 602/208/22
Провадження № 2/602/110/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2022 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого РАДОСЮКА А. В.

при секретарі ЯБЛОНСЬКІЙ М.М.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно (житловий будинок), -

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно (житловий будинок). В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 24.11.1979 року по 21.12.2020 року вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 . З часу реєстрації шлюбу вона проживала з ОСОБА_4 у будинку, належному його матері ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловік ОСОБА_4 успадкував належний матері житловий будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, спадкоємцями першої черги ОСОБА_4 є вона та діти- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на момент смерті спадкодавця всі вони були зареєстровані разом із ним і відповідно такими, що прийняли спадщину. Позивач проживає у зазначеному будинку і на даний час, за весь час проживання вона несла спільні грошові та трудові затрати, спрямовані на покращення будинку, і відповідно, збільшення його вартості. Просить визнати житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати Ѕ вказаного житлового будинку її власністю.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Чаус С.В. в судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду надійшли заяви, в яких вони просять розгляд справи проводити у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив із наступного.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 24 листопада 1979 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлю, який був зареєстрований 24 листопада 1979 року Лановецьким районним відділом ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №64 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11 листопада 1996 року Борщівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Борщівка Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 23 (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 серпня 2020 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Доротюк Р.Р., спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщина на яку видане свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 22 грудня 2020 року Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Борщівка Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 208 (8).

Згідно копії довідки № 133, виданої 22 грудня 2020 року Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, ОСОБА_1 дійсно похоронила свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно актового запису № 208 від 22.12.2020 року. На день смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_1 була зареєстрована, проживала разом із своїм чоловіком та разом вели спільне господарство (а.с.11).

Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку АДРЕСА_2 , виданої 17 березня 2021 року (а.с.12), та копії будинкової книги (а.с.17-18), за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: вдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , внук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання жительки с.Борщівка ОСОБА_1 № 46, виданого 02 лютого 2022 року Борсуківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_1 проживає на даний час разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_1 . Будинок загальною площею 109,90 кв.м. У будинку є 4 кімнати, кухня та веранда. У господарстві є хлів та льох. ОСОБА_1 з грудня 1979 року і по даний час зареєстрована та проживає за вище вказаною адресою. Право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 належить чоловікові ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Житловий будинок почав будуватися в травні 1979 року. ОСОБА_1 спільно з чоловіком ОСОБА_4 добудували будинок і розпочали будівництво хліва, веранди та льоха. Подружжя спільними зусиллями облаштовували будинок меблями та усіма необхідними умовами. Подружжя виховувало двох дітей. ОСОБА_1 разом з чоловіком вели спільне господарство. Подружжя утримувало худобу: корови, свині та птицю. Разом обробляли земельні ділянки загальною площею 0,89 га., а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд 0,12 га., для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки площею 0,77 га. Вирощували спільно картоплю, буряки, зернові культури та городину. У 2015 році ОСОБА_4 захворів, а у 2016 році отримав 2 групу по інвалідності. ОСОБА_1 самостійно перекрила житловий будинок та поміняла вікна на металопластикові. Коштами їй допомагали рідні сестри та брат (а.с.13).

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, паспорт складений на 20.03.1989 року на власника будинку ОСОБА_5 , будинок складається з 4 кімнат, кухні, коридору, веранди (а.с.14-16).

Згідно довідки № 55, виданої 14.02.2022 року КП «Лановецьке міське бюро технічної інвентаризації», інвентарна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 14.02.2022 року становить 90111 грн.00 коп. (а.с.19).

Згідно копії трудової книжки колгоспника № НОМЕР_4 , заповнено 20 січня 1986 року на ім`я « ОСОБА_1 », позивач з 20.04.1985 року по 29.05.2002 року працювала на посаді диспетчера автопарку, з 14.06.2002 року по 12.01.2004 року отримувала у Лановецькому районному центрі зайнятості допомогу по безробіттю, з 13.01.2004 року по 18.02.2006 року працювала сторожем в СГВК «Борщівка», з 28.02.2006 року по 22.02.2007 року отримувала у Лановецькому районному центрі зайнятості допомогу по безробіттю (а.с.20-22).

Згідно копій замовлень від 03.08.2017 року та копії комерційної пропозиції від 17.11.2015 року, ОСОБА_1 замовляла металопластикові конструкції на суми: 2612,40 грн., 214,76 грн., 30236,86 грн., 7403,41 грн., 1645,73 грн., 9732,25 грн.(а.с.23-28).

В силу вимог ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтями ч.1 ст.60,63, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній, власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 ЦК України).

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності, не встановлено судом.

Частиною другою статті 331 ЦК України встановлено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Враховуючи наведені обставини, проаналізувавши та оцінивши докази по справі , суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, визнавши житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати Ѕ вказаного житлового будинку власністю ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4,13, 81, 247, 258, 263-265, 352 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (мешканки АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ), ОСОБА_3 (мешканця АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , паспорт НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно (житловий будинок)- задовольнити.

Визнати житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати Ѕ житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 власністю ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. В. Радосюк