ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 701/1475/19
Провадження № 22-ц/821/353/22
Категорія: 302070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Маньківська селищна рада Черкаської області, приватне підприємство «Земекспертцентр»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_2 адвокатом Ситником Тарасом Анатолійовичем на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року (ухвалене під головуванням судді Костенка А.І. у приміщенні Маньківського районного суду Черкаської області, повний текст рішення виготовлений 24 грудня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Маньківська селищна рада Черкаської області та приватне підприємство «Земекспертцентр» про встановлення земельного сервітуту, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

19 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Маньківського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дзензелівська сільська рада та приватне підприємство «Земекспертцентр» про встановлення земельного сервітуту.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до державного акту на право власності на землю від 20 листопада 2001 року серії ЧР № 11-6-1031, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 2,3833 га, кадастровий номер: 712311500:02:001:0569 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області й використовується за цільовим призначенням.

Позивачка вказує, що з моменту отримання вище зазначеної земельної ділянки і до 19 травня 2019 року вона не мала жодних перепон у доступі до ділянки, мала можливість під`їзду до неї та мала змогу обробляти, засівати та збирати урожай, проте, починаючи з 19 травня 2019 року зі сторони ОСОБА_2 почали чинитися перешкоди в доступі до земельної ділянки позивачки, він перегородив під`їзд до неї і погрожував фізичною розправою.

З даного приводу, вказує ОСОБА_1 , вона змушена була звернутися до поліції з відповідною заявою.

10 липня 2019 року за № 2650/52/19 на її адресу було направлено лист, у якому зазначалося, що заява позивачки розглянута у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», оскільки відсутня подія ознак кримінального правопорушення.

Позивачка вказує, що земельна ділянка, яка межує поряд з її ділянкою, належить на праві постійного користування ОСОБА_2 , і має кадастровий номер 712311500:02:001:0669.

У відповіді, наданій на адвокатський запит від 19 серпня 2019 року № 29-23-0.2- 6029/2-19, головне управління Держгеокадастру у Черкаській області зазначено, що згідно з інформацією, наданою Відділом у Маньківському районі головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, відповідно до карт роздержавлення села Дзензелівка Маньківського району Черкаської області проїзд між земельною ділянкою з кадастровим номером: 712311500:02:001:0569 та земельною ділянкою з кадастровим номером: 712311500:02:001:0669 не передбачено.

З наданої ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відповіді на адвокатський запит від 21 серпня 2019 року № 31-28-0.5- 1239/2-19 повідомлено, що Інститутом документація із землеустрою не розроблялась. Розробником технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку з кадастровим номером 712311500:02:001:0569 є ПП «Земекспертцентр».

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернулася до Маньківського районного суду Черкаської області із даним позовом та просила постановити рішення, яким встановити постійний безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду до належної їй земельної ділянки, кадастровий номер: 712311500:02:001:0569, яка знаходиться в адмінмежах Дзензелівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області через земельну ділянку, кадастровий номер: 712311500:02:001:0669, яка належить ОСОБА_2 , а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року замінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Дзензелівську сільську раду на Маньківську селищну раду Черкаської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року позов задоволено.

Встановлено постійний безоплатний земельний сервітут площею 0,0082 га (82 кв. м) для проходу та проїзду автомобільним транспортом, транспортом сільськогосподарського призначення до земельної ділянки ОСОБА_1 , кадастровий номер: 712311500:02:001:0569, яка знаходиться в адмінмежах Дзензелівської сільської ради (за межами населеного пункту) Уманського (Маньківського) району Черкаської області через земельну ділянку, кадастровий номер: 712311500:02:001:0669, що знаходиться у державній власності та належить на праві постійного користування ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що оскільки у ОСОБА_1 відсутній інший прохід та проїзд до належної їй земельної ділянки, сторонам не вдалося домовитися з приводу встановлення земельного сервітуту у позасудовому порядку, враховуючи необхідність захисту прав та свобод осіб, передбачених та гарантованих Конституцією України, зокрема, щодо користування та розпорядження майном, суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом встановлення постійного, безоплатного земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 24 січня 2022 року, представник ОСОБА_2 адвокат Ситник Т.А. вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим і незаконним у зв`язку з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, прийнятим з порушенням норм матеріального права, просив рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Вирішити питання стосовно розподілу судових витрат.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надав належної уваги тому, що при встановленні проїзду саме через ділянку ОСОБА_2 , не було враховано, що такий доступ можна було б реалізувати і через інші суміжні земельні наділи землекористувачів з ділянкою позивачки.

Також, судом першої інстанції під час встановлення безоплатного сервітуту для використання земельної ділянки ОСОБА_2 не враховано, що спірна ділянка використовується для ведення фермерського господарства, тим самим, відповідач буде вимушений нести фінансові збитки внаслідок неможливості використання частини земельної ділянки за цільовим призначенням. Крім того, ОСОБА_2 є платником земельного податку, тому має право розраховувати на пропорційну компенсацію земельного податку від ОСОБА_1 , у випадку встановлення для частини належної відповідачу земельної ділянки сервітуту, необхідного для проходу та проїзду до ділянки позивачки.

Відзив на апеляційну скаргу

26 травня 2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ситника Т.А. , в якому вона, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до державного акту на право власності на землю від 20 листопада 2001 року серії ЧР № 11-6-1031, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 2,3833 га, кадастровий номер: 712311500:02:001:0569 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. (т. 1 а.с. 6)

Відповідно до інформаційної довідки головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.2- 6029/2-19 від 19 серпня 2019 року, земельна ділянка, яка межує поряд з ділянкою позивачки, належить на праві постійного користування ОСОБА_2 , і має кадастровий номер 712311500:02:001:0669. Згідно з інформацією, наданою Відділом у Маньківському районі головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, відповідно до карт роздержавлення села Дзензелівка Маньківського району Черкаської області проїзд між земельною ділянко з кадастровим номером: 712311500:02:001:0569 та земельною ділянкою з кадастровим номером: 712311500:02:001:0669 не передбачено. (т. 1 а.с. 9)

З листа ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 21 серпня 2019 року вбачається, що розробником технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку з кадастровим номером 712311500:02:001:0569 є ПП «Земекспертцентр». (т. 1 а.с. 10)

Висновком експерта № 385/20/33-40/21-23 від 12 січня 2021 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи надані наступні висновки: можливість влаштування проїзду між земельними ділянками з кадастровим номером :02:001:0569 та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0669, без встановлення земельного сервітуту відсутня. Також, технічно можливий варіант для влаштування проїзду автомобільним транспортом та проходу на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0569 лише через земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0669 та встановлення земельного сервітуту. Встановлення земельного сервітуту для проходу та проїзду автомобільним транспортом, транспортом с/г призначення площею 0,0082 га (82 кв.м.) можливе лише через земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0669, що знаходиться у Державній власності та належать на праві постійного користування ОСОБА_2 .

Площа земельного сервітуту для проїзду та проходу до земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0569 через земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0669 становить 0,0082 га (82 кв.м.) (т. 1 а.с. 61-65).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_2 адвокатом Ситник Т.А. підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Подібні положення містить стаття 321 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно зі статтями 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України).

Відповідно до статті 101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.

Частина перша стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України).

Статтею 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Статтею 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер: 712311500:02:001:0569, яка розташована на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області.

ОСОБА_2 являється користувачем земельної ділянки кадастровий номер 712311500:02:001:0669, що розташована на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка межує поряд з ділянкою ОСОБА_1 .

Проїзд між земельною ділянкою з кадастровим номером: 712311500:02:001:0569 та земельною ділянкою з кадастровим номером: 712311500:02:001:0669 не передбачено.

З висновку експерта № 385/20/33-40/21-23 від 12 січня 2021 року вбачається, що повз земельної ділянки ОСОБА_2 , з кадастровим номером 712311500:02:001:0669 (умовно з правого боку земельної ділянки) проходить проектний польовий шлях для проїзду до земельних ділянок. (том 1, а.с. 63)

З цієї дороги загального користування немає під`їзду безпосередньо до земельної ділянки, з кадастровим номером 712311500:02:001:0569, що належить позивачці ОСОБА_1 і знаходиться, умовно, «в глибині» території, ця земельна ділянка відділена від дороги, передусім, земельною ділянкою, з кадастровим номером 712311500:02:001:0669, що належить ОСОБА_2 .

Також у експертному дослідженні зазначено, що з північно-західного боку земельної ділянки кадастровий номер712311500:02:001:0569 знаходиться яр, який має крутий схил та унеможливлює прохід, проїзд до цієї земельної ділянки. Отже, можливість влаштування проїзду між земельними ділянками з кадастровим номером :02:001:0569 та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0669, без встановлення земельного сервітуту відсутня.

Експертом запропоновано один варіант встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку для проходу та проїзду автомобільним транспортом, транспортом с/г призначення в додатку № 3. (том 1, а.с. 68)

Конфігурація земельної ділянки, на яку встановлюється земельний сервітут, представлена у формі, яка нагадує чотирикутник із сторонами 10.74 м., 10.07 м., 4.00 м., 20.81 м., 4.00 м., загальною площею 0.0082 га. (82 кв.м.).

Згідно з висновками судового експерта,за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, можливість влаштування проїзду між земельними ділянками з кадастровим номером :02:001:0569 та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0669, без встановлення земельного сервітуту відсутня.

Технічно можливий варіант для влаштування проїзду автомобільним транспортом та проходу на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0569 лише через земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0669 та встановлення земельного сервітуту.

Встановлення земельного сервітуту для проходу та проїзду автомобільним транспортом, транспортом с/г призначення площею 0,0082 га (82 кв.м.) можливе лише через земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0669, що знаходиться у Державній власності та належать на праві постійного користування ОСОБА_2 .

Площа земельного сервітуту для проїзду та проходу до земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0569 через земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0669 становить 0,0082 га. (82 кв.м.)

Відповідно до висновків викладених в постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/4106/14-ц, постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 653/2704/16-ц, постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 1512/3008/2012, земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки. Умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов правильного висновку про те, що право позивачки на обслуговування і користування нею своєю земельною ділянкою у цьому випадку є порушеним, єдиним способом захисту порушеного права є встановлення безстрокового та безоплатного земельного сервітуту, тому, враховуючи висновок експертизи та необхідність захисту прав та свобод позивачки, передбачених та гарантованих Конституцією України, вимоги про встановлення постійного, безоплатного земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки відповідача з кадастровим номером 712311500:02:001:0669 для проходу та проїзду до земельної ділянки позивачки підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не деталізовано згідно планів, які є невід`ємною частиною експертизи, на яку саме частину земельної ділянки відповідача поширюється право сервітуту, що може потягнути за собою певні складнощі при виконанні постановленого рішення, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає частковій зміні шляхом викладення резолютивної частини рішення в новій редакції, а саме: « Встановити на користь ОСОБА_1 постійний безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду автомобільним транспортом, транспортом сільськогосподарського призначення до земельної ділянки з кадастровим номером 712311500:02:001:0569, яка знаходиться в адмінмежах Дзензелівської сільської ради (за межами населеного пункту) Уманського (Маньківського) району Черкаської області через земельну ділянку, кадастровий номер: 712311500:02:001:0669, що знаходиться у державній власності та належить на праві постійного користування ОСОБА_2 , відповідно до варіанту зазначеному у висновку експерта від 12 січня 2021 року 385/20/33-40/21-23 (додатки 2 та 3 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 385/20/33-40/21-23 від 12 січня 2021 року).

План (додатки 2 та 3 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 385/20/33-40/21-23 від 12 січня 2021 року) вважати невід`ємною частиною рішення суду.

Є необґрунтованими посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, що встановлення земельного сервітуту є ущемленням законних прав відповідача, як належного користувача земельної ділянки,оскільки сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном, а витрати, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Так, власники земельних ділянок, частина площі яких підпадає під встановлений сервітут, зокрема, мають право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення (стаття 101 ЗК України), а також на відшкодування збитків (стаття 22 ЦК України), проте такі вимоги в межах розгляду цієї справи заявлені не були.

Інші доводи апеляційної скарги, поданої представником ОСОБА_2 адвокатом Ситником Т.А. висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів.

У відповідності до вимог статті 376 ЦПК України однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення підлягає частковій зміні шляхом викладення його резолютивної частини в новій редакції, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 258, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_2 адвокатом Ситником Тарасом Анатолійовичем задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Маньківська селищна рада Черкаської області та приватне підприємство «Земекспертцентр» про встановлення сервітуту змінити, виклавши резолютивну частину рішення в новій редакції, а саме:

«Встановити на користь ОСОБА_1 постійний безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду автомобільним транспортом, транспортом сільськогосподарського призначення до земельної ділянки з кадастровим номером 712311500:02:001:0569, яка знаходиться в адмінмежах Дзензелівської сільської ради (за межами населеного пункту) Уманського (Маньківського) району Черкаської області через земельну ділянку, кадастровий номер: 712311500:02:001:0669, що знаходиться у державній власності та належить на праві постійного користування ОСОБА_2 , відповідно до варіанту зазначеному у висновку експерта від 12 січня 2021 року 385/20/33-40/21-23 (додатки 2 та 3 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 385/20/33-40/21-23 від 12 січня 2021 року).

План (додатки 2 та 3 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 385/20/33-40/21-23 від 12 січня 2021 року) вважати невід`ємною частиною рішення суду.»

В решті рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлений 07 липня 2022 року/