КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/6615/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Київ

справа №372/962/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючогосуддіБорисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2021 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Потабенко Л.В., у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року заявник ОСОБА_3 до пред`явлення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння звернулася до Обухівського районного суду Київської області з заявою про забезпечення позову, в якій просила:

накласти арешт та заборони будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :12:019:0040 (площею 0,2062), :12:019:0041 (площею 0,1223), :12:019:0061 (площею 0,0877), які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи вказану заяву, заявник посилалася на те, що у її володінні перебували земельні ділянки для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, з кадастровими номерами :12:019:0040(площею 0,2062), :12:019:0041 (площею 0,1223), :12:019:0061 (площею 0,0877), власником яких вона була на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки, що були зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №05 від 20 грудня 2010 року, №00164 від 04 березня 2011 року, №00165 від 04 березня 2011 року відповідно.

Вказувала, що 29 липня 2020 рокуїй випадково стало відомо з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно про те, що стосовно вищезазначених земельних ділянок невідомий їй ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу, які вона ніколи не укладала та не підписувала, набув право власності, що було неправомірно посвідчено приватним нотаріусом КМНО Курковською Я.Л.

Зазначала, що після вказаного протиправного набуття ОСОБА_4 права власності на її земельні ділянки, через п`ять днів, ним було вчинено правочин з переходу права власності ТОВ «СМАРТ АГРО ІНВЕСТ» на підставі акту прийому-передачі земельних ділянок.

Посилалася на те, що далі відбулася передача земельних ділянок ОСОБА_5 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна із статутного капіталу, а 14 січня 2021 року ОСОБА_5 вказані земельні ділянки були відчужені черговий раз ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу.

Вказувала на те, що протиправність вибуття з її власності земельних ділянок та оскарження нею дій реєстраторів не стали перешкодою для подальшого відчуження ОСОБА_5 земельних ділянок ОСОБА_1 , а тому вважає, що невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач та інші особи зможуть здійснити подальші відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження її прав на ефективний судовий захист.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2021 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :12:019:0040 (площею 0,2062), яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 .

Заборонено будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровим номером :12:019:0040 (площею 0,2062), яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 .

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :12:019:0041 (площею 0,1223), яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 .

Заборонено будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровим номером :12:019:0041 (площею 0,1223), яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 .

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :12:019:0061 (площею 0,0877), яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 .

Заборонено будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровим номером :12:019:0061 (площею 0,0877), яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що ОСОБА_1 придбав спірні земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу та провів державну реєстрацію, тобто право власності набуте останнім у законний спосіб.

Вказувала, що заявник, зазначаючи про те, що вона не підписувала і нікого не уповноважувала від свого імені вчиняти будь-які правочини щодо зазначених земельних ділянок жодних доказів на підтвердження даного не надала.

Зазначала, що посилання заявника на наказ Міністерства юстиції №893/5 від 09березня 2021 року не значить та не доводить тієї обставини, що майно якимось чином незаконно вибуло із володіння ОСОБА_3 та не підтверджує обставин, викладених нею у заяві про забезпечення позову, зокрема щодо не підписання договорів купівлі-продажу від 06 лютого 2012 року.

Вважає, що ОСОБА_3 не довела у заяві про застосування заходів забезпечення позову тієї обставини, що її право порушене.

Посилалася на те, що заявник не наводить жодних обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчиняються дії, направлені на відчуження земельних ділянок.

Вказувала, що з матеріалів справи не вбачається, що заявник звернулася до суду із позовною заявою на виконання ч.4 ст.152 ЦПК України, відповідно строк протягом якого заявник повинна була подати позовну заяву закінчився 29березня 2021 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник заявника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: :12:019:0040 (площею 0,2062), :12:019:0041 (площею 0,1223), :12:019:0061 (площею 0,0877), які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 та забороною посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо вказаних земельних ділянок, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі зтаким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині 1 ст.150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Ключовим завданням при вирішенні необхідності забезпечення позовних вимог є забезпечення в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.6 зазначеної постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2021 року заявник ОСОБА_3 до пред`явлення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння звернулася до Обухівського районного суду Київської області з заявою про забезпечення позову.

Порушуючи питання про забезпечення позову, заявник посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки на даний час існує реальна загроза, що спірне майно може бути відчужено на користь третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, заявнику ОСОБА_3 на праві власності належали земельні ділянки для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, з кадастровими номерами :12:019:0040 (площею 0,2062), :12:019:0041 (площею 0,1223), :12:019:0061 (площею 0,0877), відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ЯЛ №634853, серії ЯЛ №634854, серії ЯЛ №634878.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 березня 2021 року вбачається, що на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 06 лютого 2012 року право власності на спірні земельні ділянки було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Вподальшому підставі акту прийому-передачі земельних ділянок від 01 квітня 2019 року право власності на вищевказані земельні ділянки було зареєстровано за ТОВ «СМАРТ АГРО ІНВЕСТ».

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна із статутного капіталу від 01 червня 2020 року право власності на земельні ділянки було зареєстровано за ОСОБА_5 ,а 14 січня 2021 року ОСОБА_5 вказані земельні ділянки були відчужені в черговий раз ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 14 січня 2021 року.

Заявник у заяві вказувала, що вона договори купівлі-продажу земельних ділянок від 06 лютого 2012 року не підписувала та нікого не уповноважувала від свого імені вчиняти будь-які правочини щодо зазначених земельних ділянок.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що предметом майбутнього позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 буде витребування майна з чужого незаконного володіння.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення ОСОБА_3 , що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі щодо задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

З огляду на те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник спір щодо права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :12:019:0040 (площею 0,2062), :12:019:0041 (площею 0,1223), :12:019:0061 (площею 0,0877), які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене майно.

На час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_1 , як власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи про витребування майна з чужого незаконного володіння, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_3 , за захистом яких вона звернулася до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Матеріали справи підтверджують існування між сторонами спору, а реєстрація за ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки свідчить про існування у останнього, як власника, можливості вільно, на власний розсуд розпорядитись вищевказаним майном.

Накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірним із заявленими в майбутньому позовними вимогами.

Обраний ОСОБА_3 вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_1 , оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала впливає на законні права та інтереси ОСОБА_1 щодо реалізації свого права власності на спірні земельні ділянки, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки цивільний процесуальний закон, а саме ст.ст.151-152 ЦПК України передбачає можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову зокрема шляхом накладення арешту на спірне майно, отже ухвала суду відповідає приписам Конституції України і діючому законодавству.

Право на мирне володіння майном, яке передбачене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дозволяє втручатися у здійснення особою права власності і обмежувати його згідно закону, в тому числі для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним. В даному випадку втручання у право власності ОСОБА_1 у вигляді обмеження на відчуження спірного майна здійснене згідно із законом і є пропорційним переслідуваній меті, поскільки здійснене для захисту прав і свобод інших осіб, зокрема ОСОБА_3 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 не довела у заяві про застосування заходів забезпечення позову тієї обставини, що її право порушене та не навела жодних обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчиняються дії, направлені на відчуження земельних ділянок, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються обставинами справи, з яких вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник спір щодо права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :12:019:0040 (площею 0,2062), :12:019:0041 (площею 0,1223), :12:019:0061 (площею 0,0877), які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

При цьому, слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Разом з тим, забезпечуючи позов шляхом заборони будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок, які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув увагу на те, що накладення арешту на спірні земельні ділянки передбачає також і заборону вчиняти будь-які дії щодо розпорядження/відчуження вказаного нерухомого майна.

Судовий захист повинен бути ефективним, що вимагає ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в частині заборони будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок, які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 .

А відтак, ухвала суду першої інстанції в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок, які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової про відмову у задоволенні вказаних вимог заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що з матеріалів справи не вбачається, що заявник звернулася до суду із позовною заявою на виконання ч.4 ст.152 ЦПК України, відповідно строк протягом якого заявник повинна була подати позовну заяву закінчився 29 березня 2021 року, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини не стосуються перевірки правильності висновків суду щодо наявності підстав для забезпечення позову до подачі позовної заяви.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2021 року в частині заборони будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок, які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Ухвалу суду першої інстанції в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2021 року в частині задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :12:019:0040 (площею 0,2062), :12:019:0041 (площею 0,1223), :12:019:0061 (площею 0,0877), які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким органам та посадовим особам проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні та реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :12:019:0040 (площею 0,2062), :12:019:0041 (площею 0,1223), :12:019:0061 (площею 0,0877), які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2021 року в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: