Справа № 359/3933/22
Провадження №2/359/2005/2022
12.12.2022 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарі Сем`янків Д.О.
представнк позивача Слісаренко Л.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних
В червні 2022 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30 березня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 37. За умовами договору банк надав кредит відповідачу в сумі 850000,00 доларів США на строк з 30.07.2007 року по 28.03.2017 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2009 року стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість в розмірі 798990,14 доларів США заборгованість по кредиту та процентах, 190908,52 грн. пені, 301800,00 грн. штрафу, а також 1950,00 грн. судових витрат, а всього стягнуто 798990,14 доларів США та 494658,52 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03.11.2010 року рішення суду першої інстанції змінено та стягнуто з відповідачів на користь позивача 798990,14 доларів США та 494658,52 грн.

Позивач вважає, що з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення до дати виконання рішення суду.

Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» грошові кошти в розмірі 42 454,69 доларів США, а також судовий збір в розмірі 18630,12 грн.

В ході розгляду цивільної справи представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 06 липня 2022 року, було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 07 жовтня 2022 року, було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 березня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №37. Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 850 000,00 доларів США терміном по 28 березня 2017 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2009 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 798990,14 доларів США та 494658,52 грн., а також звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03.11.2010 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2009 року змінено та стягнуто з відповідачів на користь позивача 798990,14 доларів США та 494658,52 грн. Рішення суду набуло чинності 03.11.2010 року.

27 березня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист по вищевказаній справі.

Відповідно до виписок по особових рахунках, заборгованість перед ПАТ АБ «Укргазбанк» - відповідачем ОСОБА_1 не погашена.

Згідно з наданим розрахунком заборгованості, за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» «Укргазбанк» за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 42 454,69 доларів США.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином-ст.599 ЦК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якого йому було надано кредит строком до 28 березня 2017 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом.

Таким чином, з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 30 березня 2007 року, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 23.02.2022 року.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

У даній справі ПАТ АБ «Укргазбанк» пред`явило позов до суду 30.06.2022 року. При цьому позивач звернувся за стягненням з ОСОБА_1 3 % річних за час прострочення, який, як він вважає, тривав з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року та надав відповідні розрахунки суми річних, які охоплюють увесь зазначений період.

Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком 3 % річних та вважає, що дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 . Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжного доручення №6454-615 від 21 червня 2022 року вбачається, що при пред`явленні позову до суду ПАТ АБ «Укргазбанк» сплатив судовий збір у розмірі 18 630,12 грн. Позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволений. З огляду на це, з відповідача на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» слід стягнути витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 261, 267, 524, 526, 530, 533, 549-551, 599, 610-612, 624, 625, 626-628, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 22.04.1966 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», місце розташування: м.Київ, вул.Єреванська,1 грошові кошти в розмірі 42 454,69 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 22.04.1966 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», місце розташування: м.Київ, вул.Єреванська,1 судовий збір в розмірі 18630,12 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасники справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст заочного рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя Чирка С.С.