Постанова

Іменем України

14 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 185/7227/19

провадження № 61-7701св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Савченка Сергія Анатолійовича на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2022 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У серпні 2019 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що її рідна сестра - ОСОБА_2 разом з дітьми були зареєстрованіу квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті матері між сестрами склалися неприязні відносини, ОСОБА_2 створювала їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, у зв`язку з чим вона вимушена була переїхати до свого чоловіка на тимчасове проживання. У липні 2018 року їй стало відомо, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року у справі № 185/3942/17 позов ОСОБА_2 було задоволено та визнано її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . В подальшому розпорядженням органу приватизації Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року № 30060 згадану квартиру було передано ОСОБА_2 та її дітям у спільну часткову власність, чим фактично позбавлено її права на житло. Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просила: визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року № 30060, яким квартиру АДРЕСА_1 було передано у спільну часткову власність ОСОБА_2 та її дітям; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане Відділом по обліку комунального майна та житлової площі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 23 лютого 2018 року на підставі розпорядження органу приватизації Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року № 30060; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області Щербиною М. І. 30 березня 2018 року, номер запису про право власності 25552542, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 124.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано розпорядження органу приватизації Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року № 30060, яким квартиру АДРЕСА_1 було передано у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане відділом по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 23 лютого 2018 року згідно з розпорядженням органу приватизації Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року № 30060. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області Щербиною М. І. 30 березня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 124. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що через неприязні відносини з сестрою ОСОБА_5 була позбавлена можливості постійно проживати у квартирі АДРЕСА_1 , проте вона не втратила інтерес до згаданого житла. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2018 року у справі № 185/3942/17 було скасовано заочне рішення цього суду від 17 листопада 2017 року, яким ОСОБА_5 визнано такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. Таким чином, перестали існувати юридичні підстави для зняття позивача з реєстрації місця проживання у квартирі і було відновлено її право користування спірним житлом.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 15 грудня 2021 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було доплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 095,80 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ставка судового збору при зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто в даному випадку становить 3 457,80 грн. Оскільки ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 1 362 грн, то їй необхідно доплатити 2 095,80 грн (3 457,80 грн - 1 362 грн).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року постановлено вважати неподаною і повернути заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху була надіслана ОСОБА_2 на адресу: квартира АДРЕСА_1 . Однак за вказаною адресою заявник не отримує поштову кореспонденцію. Інформації щодо іншої адреси перебування відповідача суду не надано і матеріали справи не містять. Разом з тим 07 лютого 2022 року копія вищезгаданої ухвали від 27 січня 2022 року була надіслана ОСОБА_2 на зазначену нею в апеляційній скарзі електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник не з`являється ні до поштового відділення, ні до суду для отримання копії ухвали від 27 січня 2022 року, що свідчить про втрату нею інтересу до апеляційної скарги, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом. Враховуючи, що протягом встановленого строку зазначені в ухвалі недоліки не було усунуто, ОСОБА_2 не зверталася до апеляційного суду із заявами про продовження строку для усунення недоліків, про звільнення від сплати судового збору, про розстрочку чи відстрочення сплати судового збору, то наявні підстави для визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У серпні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Савченко С. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2022 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення цим судом норм процесуального права.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених абзацом 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), представник заявника вказав, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху була надіслана електронним листом на особисту електронну пошту ОСОБА_2 не 07 лютого, як про це безпідставно зазначив апеляційний суд, а 28 квітня 2022 року. Оригінал платіжного доручення про доплату судового збору в розмірі 2 095,80 грн заявником було направлено на адресу суду 09 травня 2022 року, тобто в межах наданого строку. Вказане поштове відправлення апеляційний суд отримав 31 травня 2022 року. Крім того, з 24 лютого 2022 року на території України оголошено воєнний стан, в умовах якого ОСОБА_2 вимушена була залишити місце проживання з метою збереження життя.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

28 листопада 2022 року справа № 185/7227/19 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною апеляційної скарги та повернення її ОСОБА_2 , апеляційний суд керувався нормами статей 185, 357 ЦПК України і виходив з того, що отримавши 07 лютого 2022 року на особисту електронну пошту ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, заявник не виконала зазначені в ній вимоги в частині доплати судового збору в наданий строк.

Вказаний висновок зроблений з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху, повернення заяви у разі неусунення її недоліків у встановлений судом строк).

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (частина шоста статті 272 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 15.16 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи здійснюються поетапно. Окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України. Оголошення про створення та забезпечення функціонування окремої підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи має містити посилання на відповідний підпункт підпункту 15 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» цього Кодексу, який передбачає особливості вчинення тих процесуальних (або інших) дій, порядок вчинення яких зазнає змін після початку функціонування такої підсистеми (модуля).

17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.

З урахуванням положень статті 253 Цивільного кодексу України, які передбачають, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, то підсистеми «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

Таким чином, на час постановлення апеляційним судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху названі підсистеми (модулі) ЄСІТС вже розпочали функціонування.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 5.6 і 5.8 пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС: офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України; користувач ЄСІТС (користувач) - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень.

Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про ЄСІТС).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку.

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства). Документи, які один з учасників справи надіслав до суду, іншого органу чи установи у системі правосуддя з використанням Електронного суду, в передбачених законодавством випадках автоматично надсилаються до Електронних кабінетів інших учасників справи чи їхніх повірених після реєстрації цих документів в АСДС або автоматизованих системах діловодства. До Електронного кабінету користувачів надсилаються відомості, у тому числі про отримання та реєстрацію документів у справі, а також інші відомості, що призвели до зміни стану розгляду справи. Особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету (пункт 38 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС).

Згідно з пунктами 42, 43 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету. До Електронного кабінету надсилаються документи у справі лише в разі наявності ідентифікаційних даних користувача (учасника справи), внесених до автоматизованої системи діловодства. У разі надсилання користувачем документів у справі за допомогою власного Електронного кабінету ідентифікаційні дані користувача вносяться до автоматизованої системи діловодства в автоматичному режимі. У разі надсилання документів у справі особою в паперовій формі її ідентифікаційні дані вносяться до автоматизованої системи діловодства працівником суду.

Матеріалами цієї справи підтверджується, що 15 грудня 2021 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року (том 2, а. с. 43-48).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було доплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 095,80 грн (том 2, а. с. 57).

Супровідним листом Дніпровського апеляційного суду, вихідна дата якого - 07 лютого 2022 року, підтверджується, що копія вищезгаданої ухвали від 27 січня 2022 року була надіслана ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_2 (том 2, а. с. 58). Однак матеріали справи не містять ні зворотних повідомлень про вручення ОСОБА_2 поштового відправлення, ні конверта, який мав би повернутися на адресу суду у випадку невручення особі такого відправлення.

Разом з тим згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху» від 27 січня 2022 року у справі № 185/7227/19 було надіслано 07 лютого 2022 року о 15:07:55 одержувачу ( ОСОБА_2 ) на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Документ доставлено до електронної скриньки: ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15:53:09 (том 2, а. с. 60).

Водночас матеріали справи не містять підтвердження направлення відповідачу ОСОБА_2 ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху на її офіційну електронну адресу, зареєстровану в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, та доставлення названого процесуального документа до її електронного кабінету.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 279/5407/20 (провадження № 61-8744св21) вказано, що електронна адреса - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки «@» та доменного імені. При цьому ідентифікатором для юридичних осіб є ідентифікаційний код юридичної особи, для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців - ідентифікаційний номер платника податків - фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номера - серія та номер паспорта громадянина). Доменним іменем є ім`я у домені «mail.gov.ua». За таких обставин суд першої інстанції був зобов`язаний надіслати судові рішення у паперовій формі рекомендованим листом або електронним листом на офіційну електронну адресу, зареєстровану в Системі, чого зроблено не було. Докази вручення оскаржуваного рішення ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні. Таким чином, апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку, що доставка судового рішення електронним листом на особисту електронну пошту ОСОБА_3 є врученням такого рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Визнаючи неподаною апеляційну скаргу та повертаючи її заявнику, апеляційний суд не врахував, що доставка судового рішення електронним листом на особисту електронну пошту учасника судового процесу не є належнимврученням такого рішення. За обставинами цієї справи суд зобов`язаний був надіслати стороні відповідача ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху в паперовій формі рекомендованим листом або електронним листом на офіційну електронну адресу, зареєстровану в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, чого не було зроблено (в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу вказаної ухвали суду в передбаченому процесуальним законодавством порядку).

Зважаючи на викладене, за відсутності доказів вручення ОСОБА_4 копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Дніпровський апеляційний суд застосував приписи частини третьої статті 185 та частини другої статті 357 ЦПК України без достатніх для цього правових підстав.

За змістом статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин першої та другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

У рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції») Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України» ЄСПЛ вказав, що якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.

Апеляційний суд в цій справі порушив вищенаведені вимоги закону та викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду й обґрунтованості судового рішення, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про визнання неподаною і повернення апеляційної скарги.

Частиною четвертою статті 406 та частиною шостою статті 411 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Разом з тим колегією суддів також враховано, що в серпні 2022 року заявник через свого представника вдруге подала апеляційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року (том 2, а. с. 68-72). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року вказану скаргу було задоволено, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 (том 2, а. с. 110-114).

При цьому за своїм змістом вказана апеляційна скарга є ідентичною тій, яка була повернута заявнику оскаржуваною ухвалою апеляційного суду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 реалізувала своє право на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, то відсутні підстави для повторного розгляду цієї справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою цієї самої особи на це саме судове рішення.

У зв`язку з допущеними апеляційним судом порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про повернення апеляційної скарги, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню (без направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції).

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Савченка Сергія Анатолійовича задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2022 року скасувати.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук