Справа № 342/1125/21
Провадження № 2/342/19/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 10.10.1989 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_2 належало колгоспному двору, головою якого був батько позивача ОСОБА_3 . Право власності зареєстроване на піставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №5 від 10.10.1989, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 9817 від 04.08.2021 доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_3 , як головою колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Острівецького старостинського округу №11-216 від 10.09.2021. АДРЕСА_3 згідно рішення сесії Острівецької сільської ради №30 від 09.02.2016, що доводиться довідкою Острівецького старостинського округу №11-186 від 09.08.2021. У відповідності до технічного паспорта ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», та господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 129 150 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 23.01.2021 року, актовий запис №51. 24.11.2006 ОСОБА_3 склав заповіт, яким розпорядив позивачу житловий будинок за АДРЕСА_4 та земельний пай. Заповіт посвідчений секретарем Острівецької сільської ради 24.11.2006 та зареєстровано за № 60. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я., де була заведена спадкова справа №76/2021. Однак, нотаріус відмовила йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору без визначення часток членів двору, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2021 року. З довідки Острівецького старостинського округу №11-185 від 09.08.2021 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та позивач. Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Спадкодавець ОСОБА_3 залишив на користь позивача заповіт. Після його смерті позивач фактично вступив в управління спадщиною подав заяву про прийняття спадщини, користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору без визначення часток членів двору. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Разом із позовною заявою подав до суду заяву, в якій просив судове засідання по справі провести без його участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки). Відповідач причин неявки суду не повідомила, відзив не подала.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 10.10.1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 року, в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку та службових будівель і споруд, що розташовані в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 в цілому, та записаний в реєстрову книгу за № 5 від 10.10.1989.

Про те, що вулицю 30-річчя Перемоги житлового будинку за АДРЕСА_1 змінено на Нова згідно рішення сесії Острівецької сільської ради № 30 від 09.02.2016 р., що доводиться довідкою № 11-186, виданою 09.08.2021 р. Острівецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Житловий будинок в с. Рогиня, який належав померлому ОСОБА_3 числиться в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 11-226, виданою 16.09.2021 р. Острівецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9817 від 04.08.2021 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по АДРЕСА_4 станом на 31.12.2012 зареєстровано в реєстровій книзі №1 під реєстровим номером № 5 за головою колгоспного двору ОСОБА_3 (форма власності приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 10.10.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 297412401 від 01.02.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За господарством в АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га, що доводиться довідкою № 11-216, виданою 10.09.2021 р. Острівецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1978 році, господарські будівлі та споруди - в 1978 та 1989 роках.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 475 від 08.09.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 станом на 09.09.2021 становить - 129150 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Станом на 15.04.1991 в АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , голова колгоспного двору, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що доводиться довідкою № 11-185, виданою 09.08.2021 р. Острівецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного дворуОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належало по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Член колгоспного двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Рогиня Городенківського району Івано-Франківської області помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Красногорськ Московської області Росія, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 02.02.2011 року Красногорським Управлінням РАЦС Головного Управління РАЦС Московської області.

Повідомленнями Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1462/01-16 від 23 листопада 2021 року, приватними нотаріусами Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. та ОСОБА_5 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67399435 від 20.11.2021, стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заведена.

За заповітом, посвідченим 24.11.2006 секретарем виконкому Острівецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 60, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Рогиня Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким належний йому на праві власності житловий будинок/частину будинку, земельну ділянку, тощо/за номером АДРЕСА_4 і земельний пай згідно Державного акту на право приватної власності на землю заповів сину - ОСОБА_6 . Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 41203387, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64229893 від 06.04.2021.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перемінив прізвище на « ОСОБА_7 », актовий запис № 19 від 03.03.2004, що стверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія НОМЕР_3 , виданого 03.03.2004.

Згідно копії свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4 , виданого 31.01.2020, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 змінив прізвище на « ОСОБА_8 », про що 31.01.2020 складено відповідний актовий запис № 2.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження (повторно) серія НОМЕР_5 , виданого 03 березня 2004 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , запис 9 від 29.05.1977.

Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років в с.Рогиня Городенківського району Івано-Франківської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23 січня 2021 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На час смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом із: дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , невісткою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онукою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мамою дружини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що доводиться довідкою № 11-219, виданою 10.09.2021 р. Острівецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 (позивач), який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Із копії спадкової справи № 76/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. вбачається, що спадкоємцю за заповітом ОСОБА_1 20.09.2021 нотаріусом видано 4 (чотири) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та право на земельну частку (пай), що належали ОСОБА_3 . В даній спадковій справі міститься заява ОСОБА_2 від 06.04.2021 про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині за законом, так як її частка у спадщині забезпечена за рахунок іншого спадкового майна.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

До складу спадщини ОСОБА_3 входила також 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. від 20.09.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною відмови нотаріуса є те, що частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копією спадкової справи, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. стверджується, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_1 (позивач), як спадкоємець за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 1/2 (1/4 належить позивачу як колишньому члену колгоспного двору, 1/4 - успадкована після смерті батька ОСОБА_3 ) частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що: 1) відповідач ОСОБА_2 , яка теж є членом колишнього колгоспного двору, на даний час може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та її право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у неї немає перешкод в оформленні права власності на належне її майно; 2) позивачем ОСОБА_1 не надано та не долучено до матеріалів справи належних доказів, які б підтверджували його звернення до нотаріальної контори (нотаріуса) для видачі свідоцтва про право на спадщину чи відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину після смерті брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому належала 1/4 частина спадкового господарства.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 право власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Судове рішення складене 17.02.2022.

Суддя: Федів Л. М.