Справа № 606/1618/20
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2022 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 , посвідчений 15 лютого 2013 року секретарем виконкому Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Василик О.А. за реєстровим номером 18.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 12 лютого 2008 року ОСОБА_6 заповів їй земельну ділянку площею 2,01 га, що розташована на території Ласківецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №218718 від 11 січня 2008 року. Заповідач ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті вона звернулася до приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшкової Н.Ф. із заявою про прийняття спадщини, однак 6 травня 2019 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виходячи з того, що заповіт, складений ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_7 12 лютого 2008 року скасований заповітом, складеним ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_4 та посвідчений секретарем виконкому Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Василик О.А. 15 лютого 2013 року за реєстровим номером 18. Вказаний заповіт вважає недійсним тому, що цей заповіт не був підписаний особисто ОСОБА_6 та не відповідав його волі, як спадкодавця. Вважає, що підпис у заповіті від 15 лютого 2013 року, реєстровий номер 18, значно відрізняється від дійсного підпису заповідача, що свідчить про підробку підпису в оспорюваному заповіті. Крім того, зазначає, що оскаржуваний заповіт був складений особою, яка не мала права на його посвідчення, оскільки він був складений секретарем Вербовецької сільської ради, а місцем проживання заповідача було с.Ласківці Теребовлянського району. За вказаних обставин просить визнати оспорюваний заповіт недійсним.

11 серпня 2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.

26.08.2020 року відповідач ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ОСОБА_6 був зареєстрований в с.Ласківці Теребовлянського району, однак з 1986 року до своєї смерті проживав та вів спільне господарство з ОСОБА_3 в с.Вербівці Теребовлянського району. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважав та називав своєю дочкою, брав участь у її вихованні, між ними були теплі відносини батька і дочки. 12.02.2008 року, ще до народження ОСОБА_4 , ОСОБА_6 склав

заповіт на належну йому земельну ділянку на свою племінницю

ОСОБА_8 . 15.02.2013 року ОСОБА_6 склав новий заповіт на ту саму земельну ділянку

на ім`я ОСОБА_4 , скасувавши тим самим попередній заповіт на ОСОБА_8 . ОСОБА_3 до смерті доглядала ОСОБА_6 та самостійно за свої кошти здійснила його поховання. Вважає, що заповіт ОСОБА_6 повністю відповідає його волевиявленню, складений та посвідчений з дотриманням вимог законодавства, а підпис у заповіті належить саме йому, оскільки повністю співпадає із його підписами на інших документах. Просила у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року за клопотанням представника позивача у справі призначено почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час її проведення.

Після отримання висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів № 672/673/21-22 від 07.02.2022 року ухвалою суду від 10 лютого 2022 року підготовче провадження у справі поновлено.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 19 травня 2022 року о 10.30 год.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти позову, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Положеннями ст. 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Законодавчо закріпленими вимогами до оформлення заповіту є складення у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; особисте підписання заповідачем (ст.1247 ЦК України). Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф посвідчено заповіт, згідно з яким ОСОБА_6 заповів належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №218718, виданого Теребовлянською райдержадміністрацією Тернопільської області 11 січня 2008 року, земельну ділянку площею 2.01 га в користь ОСОБА_9 .

У вказаному заповіті ім`я ОСОБА_6 помилково вказано « ОСОБА_10 » замість дійсного « ОСОБА_11 ».

15 лютого 2013 року секретарем виконкому Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Василик О.А. посвідчено заповіт за реєстровим номером 18, відповідно до якого ОСОБА_6 заповів належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 218718, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Ласковецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, земельну ділянку площею 2.01 га ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Постановою приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф. №677/02-31 від 06 травня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2.0073 га після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки було виявлено, що заповіт, складений ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф. 12 лютого 2008 року за реєстровим номером 503, був скасований заповітом, складеним ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_4 та посвідченим секретарем виконкому Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Василик О.А. 15 лютого 2013 року за реєстровим номером 18.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 листопада 2018 року власником земельної ділянки площею 2.0073 га, розміщеної на території Ласківецької сільської ради Теребовлянського району та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач звернулась до суду та обґрунтовує свої вимоги тим, що підпис на заповіті не належить заповідачу ОСОБА_6 , складення такого заповіту не відповідало внутрішній волі заповідача та складений особою, яка не мала права на його посвідчення, оскільки він був складений секретарем Вербовецької сільської ради Теребовлянського району, а не секретарем Ласківецької сільської ради Теребовлянського району, на території якої проживав (був зареєстрованим) заповідач.

Разом з тим, достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин та наявності підстав для визнання заповіту недійсним до суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не здобуто.

Так, у своєму відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 вказала, що ОСОБА_6 був зареєстрований в с.Ласківці Теребовлянського району, однак з 1986 року до своєї смерті проживав та вів спільне господарство з ОСОБА_3 в с.Вербівці Теребовлянського району.

Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що з 1996 року по 2015 рік вона працювала секретарем Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, у зв"язку із чим вчиняла окремі нотаріальні дії. Пам"ятає, що взимку 2013 року з метою складення заповіту заповідач ОСОБА_6 особисто приходив у приміщення Вербовецької сільської ради Теребовлянського району із документами, які посвідчували його особу, та державним актом на право власності на земельну ділянку. Нею було складено зміст заповіту за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (набаранням тексту заповіту за допомогою комп"ютера), видруковано його, після чого заповідач прочитав зміст заповіту вголос, вона запитала, чи дійсно він бажає скласти такий заповіт та заповісти своє майно ОСОБА_13 , про що він підтвердив, повідомивши, що така його воля, та власноручно його підписав. Крім того, вказала, що ОСОБА_6 постійно проживав у с.Вербівці Теребовлянського району, хоча був зареєстрований у с.Ласківці цього ж району.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні підтвердила той факт, що їй було відомо про посвідчення секретарем Вербовецької сільської ради Теребовлянського району ОСОБА_12 заповіту ОСОБА_6 у 2013 році. В той час вона працювала бухгалтером у вказаній сільській раді. ОСОБА_6 прийшов у сільську раду один, подав необхідні для цього документи, коли заповіт був виготовлений секретарем ради, він його прочитав та особисто підписав. Також підтвердила, що ОСОБА_6 постійно проживав із ОСОБА_3 у с.Вербівці Теребовлянського району до дня його смерті.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона особисто знала ОСОБА_6 , оскільки його відвідувала за станом здоров"я, та він їй повідомив про те, що склав заповіт на ОСОБА_16 , вважаючи її своєю дитиною. Також вказала, що їй невідомо про те, щоб ОСОБА_6 складав інші заповіти на інших осіб.

Відповідно до положень статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.

Із змісту наведених норм права вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту.

Так, у пункті 1.2 розділу I цього Порядку зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії (пункти 2.1, 2.3 розділу II Порядку).

У пункті 1.4. розділу III цього Порядку зазначено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

У спірному заповіті вказано про те, що заповідачу роз`яснено зміст ст. 1241, 1244, 1251, 1254, 1255, 1307 Цивільного кодексу України. Заповіт підписано заповідачем, складено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких залишається на зберігається в сільській раді, а другий віддається заповідачу. Текст заповіту прочитано ОСОБА_6 особисто вголос, його зміст та умови відповідають дійсним його намірам. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Заповіт посвідчено 15.02.2013 року секретарем виконкому Вербовецької сільської ради Василик О.А. та зареєстровано в реєстрі № 18.

Згідно з положеннями ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251-1252 цього Кодексу, і зареєстрований у Спадковому реєстрі.

Зазначені вимоги закону при посвідченні заповіту дотримано.

Суд не погоджується із твердженням позивача про те, що оспорюваний заповіт посвідчено не тією посадовою особою, яка мала його посвідчити (на думку представника позивача заповіт повинен був бути посвідчений секретарем Ласківецької сільської ради, а не Вербовецької сільської ради), оскільки ця обставина була встановлена рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року у цивільній справі № 606/1316/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним, що набрало законної сили, а тому відповідно ч.5 ст.82 ЦПК України ці обставини не доказуються при розгляді цієї справи.

Сторона позивача також просила визнати недійсним заповіт з підстав, що заповідач ОСОБА_6 не висловлював своєї волі на складення оспорюваного заповіту і це підтверджується тим, що підпис в оспорюваному заповіті відрізняється від дійсного підпису заповідача, а також складення ним 12 лютого 2008 року заповіту на те саме майно в користь позивача ОСОБА_1 .

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 25 травня 2021 року було призначено почеркознавчу експертизу, метою якої було довести, що заповідач ОСОБА_6 не підписував заповіт від 15.02.2013 року за реєстровим номером 18.

Згідно із висновком експерта за результатами проведення судово почеркознавчої та судово - технічної експертизи документів у цивільній справі № 606/1618/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним від 07.02.2022 року №672/673/21 - 22 підписи від імені ОСОБА_6 у двох примірниках заповіту від 15 лютого 2013 року (всього 2 підписи), складеного ОСОБА_17 в користь ОСОБА_4 (посвідчений секретарем виконкому Вербовецької сільської ради Теребовлянського району, зареєстрованого в реєстрі за №18) виконано тією ж особою, що і підписи зразки (у тому числі підпис у заповіті від 12 лютого 2008 року, укладеному ОСОБА_6 на користь ОСОБА_18 ), тобто ОСОБА_17 .

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК).

Будучи допитаним у судовому засіданні експерт Тернопільського відділення Київського НДІСЕ Ігор Заблоцький підтримав складений ним висновок у повному обсязі із тими обгрунтуваннями, які викладені ним у його дослідженнях. Зокрема, експерт вказав, що йому для проведення експертизи було надано достатньо взірців підпису ОСОБА_6 для того, щоб виявити збіги загальних та суттєвих окремих почеркових ознак, що стосуються будови рухів за конструкцією в цілому, при виконанні елементів літер та штрихів підписів, форми і напрямку рухів при виконанні та поєднанні елементів літер та штрихів підписів, протяжності рухів по горизонталі та вертикалі, взаємного розміщення рухів по вертикалі та горизонталі при виконанні штрихів та елементів літер. При порівнянні підписів у двох примірниках заповіту від 15 лютого 2013 року із зразками підписів ним виявлено 17 стійких, суттєвих та визначальних збігів, які у своїй сукупності утворили індивідуальний комплекс, котрий став підставою для категоричного висновку про те, що підписи від імені ОСОБА_6 у двох примірниках заповіту від 15 лютого 2013 року (всього 2 підписи), складеного ОСОБА_17 в користь ОСОБА_4 (посвідчений секретарем виконкому Вербовецької сільської ради Теребовлянського району, зареєстрованого в реєстрі за №18) виконано тією ж особою, що і підписи зразки (у тому числі підпис у заповіті від 12 лютого 2008 року, укладеному ОСОБА_6 на користь ОСОБА_18 ), тобто ОСОБА_17 . Надання йому інших додаткових зразків підпису ОСОБА_6 не змінили б його висновку.

У судовому засіданні представник позивача просить відкинути зазначений висновок експерта, оскільки, на її думку, він є недостатньо обгрунтованим та не відповідає обставинам справи.

Однак, суд не погоджується із такими твердженнями представника позивача, оскільки у висновку експерта від 07.02.2022 року №672/673/21 - 22 за результатами проведення судово почеркознавчої та судово - технічної експертизи документів викладено докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на поставлені йому питання. Крім того, вказаний висновок складений у порядку, визначеному законодавством, із зазначенням даних, які мають бути у ньому зазначені та з попередженням експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи від позивача та її представника до суду не надходило.

Таким чином, дослідивши висновок експерта від 07.02.2022 року №672/673/21 - 22 за результатами проведення судово почеркознавчої та судово - технічної експертизи документів, суд вважає, що обставини про те, що підпис у заповіті від 15 лютого 2013 року за реєстровим номером 18, виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою, не підтвердились.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Проаналізувавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши письмові докази, в тому числі висновок експерта, судом не встановлено, що волевиявлення заповідача заповісти своє майно ОСОБА_13 , зокрема земельну ділянку площею 2.01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Ласківецької сільської ради Теребовлянського району, не відповідало волі заповідача ОСОБА_6 .

Враховуючи наведені обставини, судом не встановлено порушень при складенні та посвідченні заповіту, який був складений та зареєстрований повноважною особою, у приміщенні сільської ради, особа та дієздатність заповідача встановлена та перевірена, заповідач особисто підписав заповіт.

Вказаний оспорюваний заповіт відповідає вимогам законодавства, оскільки було дотримано обов`язкову нотаріальну форму, а сам правочин відповідає волі заповідача та направлений на реалізацію його права власності в частині розпорядження належним йому майном, оскільки був підписаний з доброї волі за власним бажанням та з власної ініціативи власноручно спадкодавцем.

Доказів того, що ОСОБА_6 не мав вільного волевиявлення на складення заповіту від 15.02.2013 року за реєстровим номером 18 в користь підперигори ОСОБА_19 та не підписував заповіт в ході судового розгляду позивачем суду не надано.

Непогодження позивача з волевиявленням спадкодавця, при відсутності допустимих та достовірних доказів на підтвердження своїх тверджень, не є підставою для визнання заповіту недійсним.

Таким чином, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 1247, 1257 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 21 червня 2022 року.

Суддя