РІШЕННЯ

іменем України

07 липня 2022 рокуСправа №451/466/22
Провадження № 2/451/341/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю позивача, відповідача

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/466/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

31 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 . 08 лютого 1960 року ОСОБА_3 уклав шлюб із ОСОБА_4 , дані знайшли відображення у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 28 травня 2021 року. Від вказаного шлюбу у них народилися два сини - ОСОБА_5 , який був одиноким та ОСОБА_6 , батько позивача та чоловік відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки ОСОБА_7 в смт. Лопатин Львівської області. Після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дід ОСОБА_3 уклав шлюб із ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . Згідно довідки Лопатинської селищної ради №316 від 01.11.2020, на день смерті ОСОБА_3 разом із ним по АДРЕСА_1 , проживала та була зареєстрована дружина - ОСОБА_10 . За життя ОСОБА_3 склав заповідальне розпорядження, що посвідчено секретарем виконавчого комітету Лопатинської селищної ради і внесено в реєстр за №58, відповідно до якого усі свої майнові та немайнові права заповів ОСОБА_10 . Із заявою про прийняття спадщини, або ж про відмову від такої ОСОБА_10 в органи нотаріату не зверталася, оскільки проживаючи із спадкодавцем, в розумінні вимог статті 1268 ЦК України вважала себе такою, що прийняла спадщину.

За твердженням позивача, вона проживала без реєстрації із ОСОБА_3 та ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 з 2012 року, проте надати відповідного змісту довідку у селищній раді їй відмовили. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_10 залишилася особою одинокою, а оскільки лише позивачка була її, хоча і далеким, але єдиним родичем, вони підтримували тісні сімейні зв`язки. Упродовж декількох років після смерті діда вона доглядала і допомагала по господарстві ОСОБА_10 . Таким чином, вони фактично проживати однією сім`єю, при цьому разом за спільні кошти придбавали продукти харчування, їх споживали, а відтак мали і вели спільний бюджет. Також позивака стверджує, що житло, яке фактично належало ОСОБА_11 та у якому вона проживала без реєстрації, потребувало систематичного догляду та поточних ремонтів, які вони забезпечували разом із ОСОБА_12 та без стороннього втручання інших осіб. Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 померла. Оскільки, як зазначалося вище, ОСОБА_10 була одинокою особою і тривалий період вони проживали разом, позивачка маючи моральні зобов`язання перед померлою, похоронила її за власні кошти.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер тато позивачки - ОСОБА_6 . Згодом після смерті батька мати ОСОБА_13 одружилася із ОСОБА_14 , відтак змінила прізвище. Як уже зазначалося вище, в її батька ОСОБА_6 був рідний брат ОСОБА_5 , який не мав своєї сім`ї і помер одиноким ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_5 був зареєстрований в будинку по АДРЕСА_2 , але фактично проживав по АДРЕСА_1 у цьому ж селищі, тобто без реєстрації разом із ними. На думку позивачки вона є належним спадкоємцем, однак в силу об`єктивних обставин, не в змозі набути права власності на спадкову масу. За таких обставин, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, вона не має. Інших претендентів на спадкову масу з числа спадкоємців за законом, окрім як вказана в якості відповідача її мама, немає.

Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживала із ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю з 2012 року, а також визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4-8).

Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Подала суду письмову заяву, в якій просила не стягувати із відповідача судові витрати (а.с.59).

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, подала письмову заяву про визнання позову (а.с.60).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 27 листопада 2017 року Виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області (а.с.26).

Родинні відносини позивачки та відповідачки із спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджують такі документи:

- копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 28 травня 2021 року, відповідно до якого констатовано, що 08 лютого 1960 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_15 » (а.с.25-25 зворот);

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 17 травня 1962 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 ; батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_7 (а.с.17);

- копія Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4 від 16 лютого 1985 року, з якого вбачається, що 16 лютого 1985 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_16 укладено шлюб; прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_15 » (а.с.15);

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 від 19 березня 1986 року, з якого видно, що ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 ; батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_13 (а.с.11);

- копія Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_6 від 24 серпня 2008 року, відповідно до якого встановлено, що між ОСОБА_18 та ОСОБА_17 24 серпня 2008 року зареєстровано шлюб; прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_19 » (а.с.12);

- копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_7 від 22 червня 2002 року, з якого видно, що 22 червня 2002 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 укладено шлюб; прізвище дружини після одруження « ОСОБА_20 » (а.с.16).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_8 , виданого повторно 27 травня 2021 року Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.24).

Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_9 від 23 серпня 1999 року (а.с.18).

Згідно з даними, викладеними у довідці №125 від 08.02.2021, виданій виконкомом Лопатинської селищної ради, констатовано, що на день смерті померлого ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з ним в одному будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали дружина ОСОБА_13 та дочка - ОСОБА_17 (а.с.19).

Також ІНФОРМАЦІЯ_6 помер дядько позивачки - ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_10 від 28 жовтня 2020 року (а.с.21).

Родинні відносини позивачки із ОСОБА_5 , окрім іншого стверджуються копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №7 від 28 травня 2021 року (а.с.20-20 зворот).

З довідок №1330 від 06.11.2020 та №1391 від 26.11.2020, виданих виконкомом Лопатинської селищної ради, видно, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований в будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , але фактично не проживав по даній адресі. Натомість з 2012 року по день смерті фактично проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 (а.с.22,23).

Згідно з даними, викладеними у довідці №1316 від 04.11.2020, виданій виконкомом Лопатинської селищної ради, констатовано, що на день смерті померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним в одному будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_9 . Від імені померлого виконкомом селищної ради посвідчено заповіт 17.09.1999 за реєстровим №58 (а.с.28).

З копії Заповіту, посвідченого 17 вересня 1999 року ОСОБА_21 , секретарем виконкому Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за №58, видно, що ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати в день смерті, і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_9 (а.с.29).

Перебування ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 27 травня 2021 року (а.с.27-27 зворот).

З копії Витягу зі Спадкового реєстру №68885730 від 04.05.2022 видно, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не відкривалася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.47).

З копії дубліката Свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 10.10.1995 вбачається, що будинковолодіння АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3 і записано в реєстрову книгу під №663 (а.с.33).

Вказане також підтверджується копією довідки №1295 від 16.03.2021, виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.32).

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 станом на 15 березня 2021 року, встановлено, що житловий будинок 1968 року побудови загальною площею 60,1 м.кв., складається з коридора площею 6,0 м.кв., кладової 4,5 м.кв., житлової 17,1 м.кв., житлової 17,2 м.кв., житлової 11,2 м.кв., коридора 4,1 м.кв. (а.с.34-41).

Відповідно до Зведеного акта вартості будинків, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , констатовано, що до будинковолодіння за вказаною адресою входить житловий будинок, веранда, сходи, літня кухня, сарай, убиральня та господарські будівлі №1, №2, №3 загальною вартістю 165343 грн (а.с.42).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_10 , що підтверджує копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_11 , виданого 14 березня 2019 року Виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області (а.с.30).

Відповідно до даних, викладених у довідці №434 від 27.05.2021, виданій виконкомом Лопатинської селищної ради, констатовано, що на день смерті померлої ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований. Від імені померлої виконкомом селищної ради не було посвідчено заповіт (а.с.31).

З копії Витягу зі Спадкового реєстру №68885764 від 04.05.2022 видно, що після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкова справа не відкривалася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.46).

Листом №448/02-14 від 10.12.2020 приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницька Н.І. роз`яснила позивачу необхідність подати документи, які є доказом її родинних зв`язків зі спадкодавцями, а в випадку відсутності право звернутися до суду за встановленням факту родинних чи інших відносин (а.с.45).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт спільного проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року, ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , не довіряти показам яких в суду підстав немає.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Частина 3 статті 1296 ЦК України регламентує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що позивачу для набуття права на спадкування необхідно встановити факт проживання її зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років, а також відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат (а.с.59).

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206,258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживала із ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю з 2012 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 8 липня 2022 року.