Справа № 629/983/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання зняти арешт з рухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2022 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернулась позивач із вищевказаним позовом, провадження за яким було відкрито ухвалою зазначеного суду від 22 березня 2022 року, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі розпорядження голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» від 06 квітня 2022 року №16/0/9-22 та у відповідності до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» матеріали даної цивільної справи надійшли до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, де 14 червня 2022 року у відповідності до ст.ст.14, 33, 34 ЦПК України були розподілені та передані для розгляду по суті судді Авраменко А.М.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Авраменко А.М. та вирішено здійснити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, як вказувалось вище, в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №629/983/22 (провадження №2/199/1666/22) за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання зняти арешт з рухомого майна. Предметом спору у справі є правомірність існування арешту рухомого майна позивача, який було накладено старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Шаповаловою В.Г. своєю постановою про арешт майна боржника від 08 листопада 2018 року в рамках виконавчого провадження №57630515. При цьому позивач має статус боржника за вказаним виконавчим провадженням, в рамках якого здійснювалось примусове виконання виконавчого листа №640/17637/17 від 22 березня 2018 року, виданого на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2018 року по справі №640/17637/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Тобто предметом спору є скасування арешту рухомого майна, накладеного в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа суду, за яким позивач сама виступає боржником.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Нормою ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому відповідачами за даною категорією позовів мають бути боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт.

Відтак, з вищевикладеного слідує, що позивач не є тією особою, яка має право подавати позов до суду про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) на підставі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, оскільки не є належним суб`єктом, а для оскарження боржником арешту рухомого майна, накладеного в рамках виконавчого провадження, законом передбачений інший порядок.

Відповідно до ст.74 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згаданий вище порядок, визначений законом, встановлено Розділом VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень), нормами ст.ст.447, 448 якого встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, з огляду на наведене вище, оскільки спірний арешт рухомого майна накладено державним виконавцем в рамках виконання виконавчого листа суду, виданого на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2018 року по цивільній справі №640/17637/17, позивач як сторона виконавчого провадження (боржник) має право звернутись до вказаного суду зі скаргою, а не із даним позовом, на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання такого рішення суду, зокрема зі скаргою на безпідставне накладення чи не зняття арешту з рухомого майна.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч.2 ст.255 ЦПК України).

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що ОСОБА_1 є боржником за виконавчим провадженням, в рамках якого державним виконавцем було накладено оспорюваний позивачем арешт її рухомого майні, і для оскарження такого арешту з огляду на суб`єкта їх оскарження та обставини і підстави накладення законом передбачено для боржника за виконавчим провадженням єдиний можливий порядок (подання скарги до суду в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України), яким позивач не скористалась, однак звернулась до суду в порядку цивільного судочинства із даним позовом, об`єднуючи тим самим в собі боржника за виконавчим провадженням і титульного власника рухомого майна, тобто позивача та відповідача, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у цивільній справі за даним позовом на підставі ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України.

Наведений висновок узгоджується і правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2020 року по справі №817/928/17, від 04 листопада 2020 року по справі №520/7100/19, від 02 червня 2021 року по справі №661/5699/19, від 01 грудня 2021 року по справі №201/6486/20, від 19 січня 2022 року по справі №577/4541/20, від 02 лютого 2022 року по справі №758/10252/20, від 25 травня 2022 року по справі №707/1530/21.

Згідно ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ст.133 ч.2 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст.7 ч.ч.1, 2 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, зокрема, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). З цієї підстави судовий збір повертається в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір в загальному розмірі 992,4 гривень, однак даною ухвалою суду провадження цивільній справі закрито, що за змістом норм Закону України «Про судовий збір» зумовлює виникнення у позивача права на повернення сплаченого нею судового збору в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу судового збору у вищевказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.19, 255, 256, 258, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі №629/983/22 (провадження №2/199/1666/22) за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання зняти арешт з рухомого майна закрити.

Повернути позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений при подачі до суду позовної заяви, провадження у справі за якою закрито даною ухвалою, судовий збір в розмірі 992,4 гривень, перерахований згідно квитанції від 22 лютого 2022 року.

Роз`яснити позивачу, що розгляд питання про скасування арешту її рухомого майна, як боржника за виконавчим провадженням, здійснюється в порядку, передбаченому Розділу VII ЦПК України, судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Також роз`яснити позивачу, що у випадку закриття провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко