Справа № 466/979/22
Провадження № 2/466/1233/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 червня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Репета К. М.

з участю: представника позивача адв. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності,-

в с т а н о в и в:

07 лютого 2022 року на електронну адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява адвоката Дегтяренка Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності, у якій просить ухвалити рішення, яким визначити розмір часток на квартиру АДРЕСА_1 між її співвласниками в рівних частках, визначивши ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 ідеальної частки квартири кожному.

Стислий виклад позиції позивача.

Обґрунтування позивача.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 від 20.04.1999 (надалі свідоцтво про право власності на квартиру), яке видане Виконкомом Львівської міської ради, посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної власності гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 . Також додається технічний паспорт на приватизовану квартиру, який є додатком до свідоцтва про право власності на житло.

У свідоцтві про право власності на квартиру зазначено, що квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 72,50 кв. м. Копії приватизаційних платіжних доручень: № 56237-3/3 від 12.05.1999, № 56237-3/1 від 12.05.1999 та № 56237-3/2 від 12.05.1999.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру відновна вартість на момент приватизації становила 12 грн. 69 коп., а сума кожного з приватизаційних платіжних доручень становила 4 грн. 7 коп.

У позовній заяві адвокат вказав, що при перегляді свідоцтва про право власності на квартиру можна встановити, що в ньому не визначено часток власників на спільну квартиру, а отже, згадана квартира перебуває на праві спільної сумісної власності у сторін даного спору.

При спробі позивачів домовитися з відповідачем щодо визначення часток у квартирі отримано відмову.

Необхідність визначення часток співвласників полягає в тому, щоб позивачі в подальшому мали можливість розділити особові рахунки на сплату комунальних послуг, так як всі витрати з тримання майна та оплати комунальних послуг покладаються на позивачів без будь-якого відшкодування із сторони відповідача.

Всупереч вищезазначеному відповідач нехтує своїм обов`язком щодо утримання та збереження квартири в належному стані, а також щодо сплати податків та комунальних послуг.

Позивачами долучено роздруківку з єдиного реєстру боржників, згідно якої вбачається, що відносно відповідача відкрито 4 виконавчі провадження по стягненню коштів.

З огляду на вищенаведене, відповідач не виконує свої зобов`язання не тільки щодо спільного з позивачами майна, а також перед третіми особами.

Оскільки позивачам не вдалось домовитись в добровільному порядку з відповідачем щодо визначення часток у квартирі, а тому є необхідність у вирішенні даного спору у судовому порядку.

Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відповідачем ОСОБА_4 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем, в порядку ст. 178 ЦПК України, у встановлений судом строк до суду подано не було не подано. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львов від 23 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд цивільної справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Ориник А. Р. надав пояснення, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивачів не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Ориник А. Р., дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 , виданого 20.04.1999 Виконкомом Львівської міської Ради, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 . Квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Загальна площа квартири становить 72,50 кв. м, а відновна вартість на момент приватизації становила 12 грн. 69 коп. (а. с. 8).

Законодавство, що застосоване судом при розгляді спірних правовідносин:

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014", п. 17 роз`яснив, що, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

У статті 356 ЦК України зазначається, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому необхідно визначити за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 ідеальної частки за кожним у праві спільної сумісної власності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів слід стягнути судовий збір, сплачений позивачами за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити розмір часток на квартиру АДРЕСА_1 між її співвласниками в рівних частках, визначивши ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 ідеальної частки квартири кожному.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) та на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок)

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 червня 2022 року.

Суддя П. Т. Едер