"04" липня 2022 р. Справа № 363/3240/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2022 р. Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Тищенко К.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника Вишгородського

відділу ДВС - Матвієнка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Вишгородського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності Вишгородського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови зняти арешт з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,046 га кадастровий номер :38:137:6002, розташованої по АДРЕСА_1 , житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , 1/3 частки двокімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_3 , накладеного в рамках виконавчого провадження ВП № 3956671 постановою від 12.07.2007 року, номер запису про обтяження 17155397.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що йому стало відомо про те, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 3956671 накладено арешт на зазначене майно. Однак, завершивши виконавче провадження 01.11.2008 року, арешт з належного ОСОБА_1 майна, державний виконавець не зняв.

У зв`язку із цим заявник просить поновити йому строк для подання відповідної скарги, визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Вишгородського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка виразилась у невжитті заходів щодо зняття арешту з майна заявника ОСОБА_1 під час винесення виконавцем постанови про завершення виконавчого провадження, зобов`язати Вишгородський відділ Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01 вересня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.12.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 вересня 2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2022 року дану скаргу для продовження розгляду було передано судді Котлярової І.Ю.

Миколенко Д.В. в судовому засіданні скаргу підтримав та просив про її задоволення, надав аналогічні пояснення викладеним у скарзі.

Представник Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що скаржником на час звернення до суду було пропущено строк оскарження дій державного виконавця, а тому у задоволенні скарги необхідно відмовити. Крім того, зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, було визначено, що не припиняється чинність арешту майна боржника у випадках повернення виконавчого документу стягувачу на підставі ст. 40 цього Закону. Також, у судовому засіданні представник Вишгородського відділу ДВС наголошував на тому, що ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи копії постанов державного виконавця Савіна О.О. завірені державним виконавцем Ляшенко А.З. Разом з тим, державний виконавець Ляшенко А.З. працював на посаді державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з 19 квітня 2016 року по 15 березня 2017 року, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про наявність постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа, що найменше з 2017 року та спростовує доводи скаржника про обізнаність щодо даної постанови не що давно та не порушення ним строку звернення до суду із відповідною скаргою.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

16.04.2007 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 7/2-726/07 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Готельне господарство «Житомир» боргу в розмірі 20553, 48 грн.

15.06.2007 року державним виконавцем Савіним О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 3956671).

Постановою державного виконавця Савіна О.О. від 12.07.2007 року накладено арешт на належне ОСОБА_1 нерухоме майно.

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документу від 01.11.2008 року, на підставі ст.ст. 40, 76 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто в орган, що його видав.

З відповіді Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.07.2021 року за №34903 вбачається, що шляхом перевірки інформації, яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) встановлено, що в ВП Снецрозділ АСВГІ, в якому міститься інформація з Єдиного державною реєстру виконавчих проваджень, який на даний час припинив функціонування, наявна інформація щодо реєстрації у відділі ДВС Вишгородського РУЮ виконавчого провадження № 3956671 з виконання виконавчого листа 7/2-726/07 від 16.04.2007 року, Вишгородського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Готельне господарства «Житомир» боргу в сумі 20553,48 грн. Дане виконавче провадження знаходилося на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції з 15.06.2007 року по 01.11.2008 року.

01.11.2008 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу згідно ст. 40, ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження». Інформація щодо сплати заборгованості за виконавчим документом в реєстрі відсутня.

Станом на 15.07.2021 року на виконанні у відділі не перебуває виконавчих проваджень, в яких боржником є ОСОБА_1 .

В зв`язку з тим, що строки зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, матеріали даного виконавчого провадження знищено, інформація щодо підстав завершення даного виконавчого провадження відсутня. Роз`яснено, що питання щодо зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_1 може бути вирішена в судовому порядку.

Так, заявник вимагає зобов`язати Вишгородський ВДВС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про зняття арешту з його майна.

Згідно чинної ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 07.10.2008 року), у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

З постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу від 01.11.2008 року, вбачається, що виконавчий лист було повернуто на підставі ст.ст. 40, 76 Закону України «Про виконавче провадження» до органу, що його видав.

Згідно статті 40-1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 07.10.2008 року) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ та прийняття цієї апеляційної скарги до розгляду. Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Відповідно до статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 07.10.2008 року) якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що у разі повернення виконавчого документа до органу, що його видав, виконавче провадження не є закінченим, а відтак, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець, при винесенні постанови про повернення виконавчого документа органу, що його видав діяв в межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» повноважень та вчинені ним дії жодним чином не суперечать вимогам закону, при цьому правові підстави для зняття арешту були відсутні.

Крім того, скаржник наголошуючи на бездіяльності державного виконавця, щодо відмовити зняти арешт з належного йому майна, посилався на сплату ним заборгованості та виконання зобов`язань за виконавчим листом, що підтверджується долученими до справи квитанціями.

Разом з тим, з долучених до матеріалів скарги копій квитанцій, не можливо встановити про погашення ОСОБА_1 пред`явленої до стягнення суми боргу, оскільки сума боргу до стягнення згідно виконавчого листа становить 20 553, 48 грн., а долучено дві антологічні квитанції на суму 3 980, 39 грн., що не може свідчити про його виконання. Будь-яких інших квитанцій про оплату суми боргу скаржником суду надано не було, у тому числі на вимогу суду.

Під час розгляду даної скарги у суді також, було встановлено, що скаржником на час звернення до суду було пропущено строк оскарження дій державного виконавця, виходячи з наступного.

Під час виконання судових рішень, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У судовому засіданні представник Вишгородського відділу ДВС наголошував на тому, що ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи копії постанов державного виконавця Савіна О.О. завірені державним виконавцем Ляшенко А.З. Разом з тим, державний виконавець Ляшенко А.З. працював на посаді державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з 19 квітня 2016 року по 15 березня 2017 року, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про наявність постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа, що найменше з 2017 року, та спростовує доводи скаржника викладені ним у поданій скарзі.

В свою чергу, ОСОБА_1 у судовому засіданні, жодних пояснень на спростування доводів представника Вишгородського відділу ДВС надано не було.

Крім того, судом було зобов`язано скаржника надати до суду належної якості копії постанов, долучених ним до матеріалів скарги, однак такі суду надані не були, що в свою чергу позбавило суд, належним чином їх дослідити.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, скаржником не надано суду жодних доказів на обґрунтування своїх вимог, не підтверджено жодними доказами, що дії державного виконавця не відповідали Закону України «Про виконавче провадження», тому суд вважає, що з боку державного виконавця права чи свободи заявника вказаними діями порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 259, 260, 268, 269, 353,450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Вишгородського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови зняття арешту з майна - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений 08 липня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя І.Ю. Котлярова