Ухвала

07 липня 2022року

м. Київ

справа № 161/16840/19

провадження № 61-4766ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» на постанову Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (далі - АТ «ОГС «Волиньгаз») про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2020 року скасовано, ухвалено, нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії АТ «ОГС «Волиньгаз» зі встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 без згоди співвласників та, як такого, що не відповідає законодавчо-нормативним вимогам і не може братися до уваги при визначенні об`ємів споживання природного газу побутовими споживачами будинку, а також дії щодо визначення об`ємів (обсягів) спожитого газу побутовими споживачами будинку і розгляді заяв і скарг громадян з цього питання. Зобов`язано АТ «ОГС «Волиньгаз» встановити індивідуальні квартирні лічильники газу власникам квартир цього будинку, а також провести перерахунок об`ємів (обсягів) спожитого газу власникам квартир будинку, виходячи із норм споживання газу, встановлених Кабінетом Міністрів України, за весь період застосування для розрахунків вузла обліку газу, що не відповідає законодавчо-нормативним вимогам, та передати їх газопостачальнику ТОВ «Волиньгаз Збут» для проведення перерахунків плати за послуги з газопостачання.

27 травня 2022 року АТ «ОГС «Волиньгаз» надіслало до суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Разом зі скаргою до суду надано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої посилається на те. що після оголошення воєнного стану на території України військові об`єкти на інфраструктура м. Луцька зазнавали неодноразових ракетних ударів з-боку країни-агресора, що створювало небезпеку для працівників підприємства-відповідача. З врахуванням наведених обставин працівники підприємства-відповідача та адвокати були позбавлені можливості повноцінного опрацювання, зокрема, поштової кореспонденції для належного здійснення відповідачем своїх процесуальних прав.

Надавши оцінку доводам заяви, колегія суддів дійшла висновку про те, що строк на касаційне оскарження був пропущений з поважних причин, а тому заява про поновлення строку є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимога про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. Справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Доводів стосовно відкриття касаційного оскарження за касаційною скаргою на ухвалені у малозначній справі судові рішення, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга не містить та судом таких обставин не встановлено.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Вказівка в резолютивній частині постанови Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2022 рокупро можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.

Сама по собі незгода заявника із судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене у малозначній справі, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про поновлення строку на касаційне оскарження.

Поновити акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» строк на касаційне оскарження постанови Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» на постанову Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров