КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/2951/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року, постановлене суддею Котвицьким В.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСФ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСФ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 75708,80 грн та моральну шкоду в сумі 15000 грн, обґрунтовуючи тим, що 03.09.2021 о 17:05 год. в м. Києві на Південному мосту, біля будинку по вул. Промислова 4/3 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка не врахувала швидкість руху та дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_2 , який у результаті зіткнення зіткнувся з автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_3 . У наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17.11.2021 ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №207340 від 03.09.2021, схеми ДТП та полісу обов`язкового страхування № ЕР.202577960 транспортний засіб «TOYOTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ТОВ «ТСФ».

Відповідно до Висновку № 455/21 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09.09.2021, виконаного судовим експертом Ковалем І.М., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 151 202,47 грн., який складається з вартості відновлювального ремонту - 135 617,46 грн та розміру втрати товарної вартості - 15 585,01 грн.

На час настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «TOYOTA», держномер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР202577960, укладеного строком з 22.01.2021 до 21.01.2022 року.

ОСОБА_2 , як потерпіла, звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та надала документи, необхідні для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило страхове відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 76 236,73 гривень.

Таким чином, відшкодування шкоди, виплаченої ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», лише частково покрило матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «SUZUKI», держєнак НОМЕР_2 . Непокритим залишилася частина матеріального збитку у розмірі 74 965,74 грн. (151 202,47 грн (вартість матеріального збитку) - 76 236,73 грн (сума страхового відшкодування).

На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача невиплачену частину матеріальної шкоди у сумі 75 708,80 гривень , яка складається з: 74 965,74 грн - розміру шкоди, не покритої страховиком, та з 743,06 гривень - вартості послуг станції технічного огляду.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля, ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у 15 000,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСФ» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 21 202, 47 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСФ» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 436, 75 гривень

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, 18.08.2022 року представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що розмір реального збитку завданого власнику автомобіля «Сузукі» номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.09.2021 року, складає 75 708,80 грн (74965, 74 (розмір шкоди, не покритої страховиком) + 743, 06 грн (вартість послуг станції технічного огляду).

Вказує, що суд не правильно застосував ст. 1194 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки суд стягнув з відповідача на користь позивача не різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням), а різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування, також посилається на постанову Великої Палати Верхового суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у висновках якої викладено, що винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати.

Вважає, що суд безпідставно відхилив позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди, адже вона полягає у душевних стражданнях, яких зазнала та зазнає позивач внаслідок пошкодження її автомобіля, який придбаний на кошти, зароблені важкою працею, до того ж, на даний час, страхового відшкодування недостатньо для проведення повноцінного ремонту автомобіля.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції стягнув різницю між сумою матеріального збитку та сумою страхового полісу, оскільки розмір матеріальної шкоди є більшим, ніж ліміт страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 03.09.2021 о 17:05 год. в м. Києві на Південному мосту, біля будинку по вул. Промислова 4/3 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка не врахувала швидкість руху та дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «SUZUKI», держномер НОМЕР_2 , який у результаті зіткнення зіткнувся з автомобілем «КІА», державний номер НОМЕР_3 . У наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17.11.2021 ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно, вина третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, не підлягає доведенню, оскільки вже є встановленою.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «SUZUKI», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №207340 від 03.09.2021, схеми ДТП та полісу обов`язкового страхування № ЕР202577960 транспортний засіб «TOYOTA», держномер НОМЕР_1 , належить ТОВ «ТСФ», що відповідачем не оспорюється, а ОСОБА_3 перебуває з ТОВ «ТСФ» у трудових стосунках.

Відповідно до страхового полісу № ЕР.202577960 автомобіль марки «TOYOTA», держзнак НОМЕР_1 , був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», зі строком дії з 22.01.2021 до 21.01.2022.

Відповідно до Висновку № 455/21 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09.09.2021, виконаного судовим експертом Ковалем І.М., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SUZUKI», держномер НОМЕР_2 , становить 151 202,47 грн., який складається з вартості відновлювального ремонту - 135 617,46 гривень та розміру втрати товарної вартості - 15 585,01 гривень.

ОСОБА_2 , як потерпіла, звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та надала документи, необхідні для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Транспортний засіб «TOYOTA», № НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 на момент ДТП, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 22.01.2021 до 21.01.2022 був застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та згідно зазначеного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 гривень.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило страхове відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 76 236,73 грн.

Таким чином, відшкодування шкоди, виплаченої ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», лише частково покрило матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «SUZUKI», державний номерний знак НОМЕР_2 . Непокритим залишилася частина матеріального збитку у розмірі 74 965,74 грн. (151 202,47 грн (вартість матеріального збитку) - 76 236,73 гривень (сума страхового відшкодування). Крім того, позивачем понесено витрати на послуги станції технічного огляду у сумі 743,60 грн.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1 Закону України № 85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV"Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") (пункт 73).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме висновку № 455/21 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09.09.2021, виконаного судовим експертом Ковалем І.М., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 151 202,47 грн., який складається з вартості відновлювального ремонту - 135 617,46 грн та розміру втрати товарної вартості - 15 585,01 грн (а.с.15-41).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 22.01.2021 до 21.01.2022 цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та згідно зазначеного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн.

Колегія суддів вважає, з урахуванням того, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило страхове відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 76 236,73 гривень, то в розумінні ст. 1194 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати різницю на користь потерпілої, що перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, а саме: 151 202,47 гривень завданої шкоди - 130 000 гривень ( ліміт страхового відшкодування) = 21 202 , 47 гривень .

Щодо питання про відшкодування моральної шкоди колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача, оскільки моральна шкода відшкодовується особою,яка її завдала, за наявності її вини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, прийшов до висновків, які відповідають обставинам справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: