22.06.2022 Єдиний унікальний № 369/6279/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 червня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 369/6279/19

Провадження № 2/371/255/21

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Сахненко О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 15 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» та відповідачем було укладено договір № Пт21-25К48 про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території.

Відповідач є власником квартири під номером АДРЕСА_1 . Утримання й експлуатацію вказаного багатоквартирного будинку здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс», основним видом діяльності якого є «комплексне обслуговування об`єктів».

Згідно з рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 червня 2016 року № 47/22, починаючи з 01 вересня 2016 року, виконавцем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 є ТОВ «Управлінська компанія «Піонер Сервіс».

Тариф виконавця за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території вказаного житлового будинку, згідно затвердженого рішення, складає 5,9794 грн. за 1 кв.м житлового приміщення.

Згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний оплачувати послуги, надані позивачем, встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором та законом, розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідач не виконує належним чином своїх договірних зобов`язань та норм чинного законодавства щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги, чим порушує права та інтереси позивача. Жодних претензій з приводу надання послуг від відповідача не надходило. Умови договору, зобов`язання з оплати послуг, що з нього випливають, чи розмір заборгованості відповідачем не оспорювалися.

За період з 30 червня 2017 року по 31 березня 2019 року у відповідача утворилась заборгованість перед ТОВ «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» за надані послуги в загальному розмірі 8 194,36 грн.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини 12 Договору, споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати пеню у розмірі, встановленому законом/договором. Договором розмір пені не встановлено.

Посилаючись на норми статті 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових

зобов`язань», статей 549, 625 ЦК України представник позивача вважає, що відповідач повинен сплатити на користь ТОВ «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» також суму 3% річних із простроченої суми за кожний день прострочення оплати у розмірі 202,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 721,73 грн. та 1018,39 грн. пені.

В добровільному порядку відповідач кошти не сплачує, тому позивач просить суд стягнути з нього в судовому порядку на користь ТОВ «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги, що склала 8194,36 грн., 3 % річних від суми заборгованості в розмірі 202,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 721,73 грн., пеню в розмірі 1018,39 грн., судові витрати в розмірі 1921 грн. та витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 3500 грн.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Миронівського районного суду Київської області.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року вказану цивільну справу прийнято до провадження суду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

25 жовтня 2019 року, 22 січня 2020 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

7 листопада 2019 року, 4 лютого 2020 року до суду повернуто конверти із вкладеннями. Згідно даних довідок ф. 20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлень вказано, за закінченням встановленого строку зберігання.

14 липня 2020 року відповідачу повторно направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

27 липня 2020 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф. 20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат не проживає.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подав.

Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири під номером АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири становить 63,9 кв.м.

Вказана обставина підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85277585 від 19 квітня 2017 року (а.с. 16) та даними технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ТЕХСЕРВІСБУД» (а.с. 18-20).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 47/22 від 19 червня 2016 року, починаючи з 01 вересня 2016 року, виконавцем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс».

Тариф Виконавця за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території житлового будинку за адресою: будинок під номером АДРЕСА_2 згідно затвердженого Рішення складає 5,9794 грн. за 1 кв.м житлового приміщення.

Вказана обставина підтверджується даними рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 червня 2016 року № 47/22 (а.с. 21).

15 серпня 2016 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» та відповідачем було укладено договір № Пт21-25К48 про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та споруд та прибудинкових територій у житловому будинку під номером АДРЕСА_2 , а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом в строк та на умовах, що передбачені цим договором.

На підставі пункту 6 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 9 договору визначено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у встановленому законом розмірі.

Згідно з пунктом 12 договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений цим договором строк, у разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати пеню у розмірі, встановленому законом/договором.

Відповідно до пункту 22 договору, строк його дії до 17 серпня 2017 року з умовами автоматичної пролонгації щороку, за відсутності письмових заяв сторін про розірвання договору.

Такі обставини підтверджуються даними договору № Пт21-25К48 від 15 серпня 2016 року про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території (а.с. 8-10).

За період з 30 червня 2017 року по 31 березня 2019 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за надані послуги на суму 8 194,36 грн.

За наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № Пт21-25К48 від 15 серпня 2016 року, станом на 12 квітня 2019 року заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги становить 8194,36 грн., 3 % річних від суми заборгованості становить 202,00 грн., втрати від інфляції становлять 721,73 грн., пеня - 1018,39 грн.

Вказані обставини підтверджуються даними бухгалтерської довідки про заборгованість за № 0297/1 від 12 квітня 2019 року (а.с. 15).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Згідно статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 4 червня 2004 року № 1875-IV (далі Закон № 1875-IV), який був чинний на момент укладення договору між сторонами, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частиною 1 статті 20 цього Закону визначено, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положенням статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 14 Закону № 1875-IV визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. До повноважень органів місцевого самоврядування відноситься встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону (стаття 7 Закону № 1875-IV).

Згідно з положеннями статті 66 Житлового кодексу Української PCP, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

За правилами пунктів 5, 10 частини 3 статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до статті 32 Закону № 1875-IV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово комунальних послуг підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно умов договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги надані виконавцем встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором/законом.

За змістом статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

Незважаючи на умови договору та вимоги законодавства, відповідач не виконав зобов?язання по оплаті комунальних послуг та не сплатив вартість наданих йому послуг, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по оплаті за отримані ним послуги у розмірі 8194,36 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Пунктом 9 договору визначено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у встановленому законом розмірі. Розмір пені договором не встановлено.

Стаття 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» стосовно відповідальності за неналежне виконання договору набула чинності з 1 травня 2019 року, а тому не підлягає застосуванню до правовідносин між сторонами про стягнення заборгованості, що виникла до 1 травня 2019 року.

Суб`єктами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, визначено підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб?єкти підприємницької діяльності. Таким чином сфера дії цього закону не розповсюджується на правовідносини, що виникають між суб?єктами господарювання та фізичними особами.

Договірні відносини між сторонами виникли і тривали в період дії Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 4 червня 2004 року № 1875-IV. Правилами пункту 10 частини 3 статті 20 вказаного Закону визначено обов?язок споживача сплатити пеню за невчасне здійснення платежів за комунальні послуги, проте не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, не визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак не може бути застосована у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

В зв?язку з відсутністю конкретно визначеного розміру договірної санкції в договорі та законі, підстав для застосування такої міри відповідальності суд не вбачає, а тому позов в частині стягнення пені не підлягає задоволенню.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові».

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних із простроченої суми у розмірі у розмірі 202,00 грн. та втрати від інфляції у розмірі 721,73 грн.

Висновки за результатами розгляду

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню в частині стягнення суми заборгованості за житлово комунальні послуги в розмірі 8194,36 грн., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 202, 00 грн., інфляційних втрат у розмірі 721,73 грн.

Позовні вимоги про стягнення пені не ґрунтуються на вимогах закону.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам позивача.

За правилами частини 2 та частини 3 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн., поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн., всього розмір судових витрат склав 5421 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати з відповідача підлягають стягненню пропорційно розміру позовних вимог у розмірі 3624,77 грн. = 5421,00 (сплачені судові витрати) х 9118,09 (сума задоволених позовних вимог)/13636,48 (ціна позову).

Понесені витрати підтверджені документально та згідно з правилами статей 137, 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 279-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 8194 гривні 36 копійок, 3 % річних у розмірі 202 гривні, втрати від інфляції у розмірі 721 гривня 73 копійки, судові витрати у розмірі 3624 гривні 77 копійок, всього 12742 (дванадцять тисяч сімсот сорок дві) гривні 86 копійок.

У вимозі Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення зобов`язання відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс», , місцезнаходження: нежиле приміщення під номером 21, будинок під номером 16, вулиця Молодіжна, місто Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, поштовий індекс 08133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_3 , адреса місця перебування: квартира під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук