Справа № 203/3885/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.09.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №172258461, відповідно до якого ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 24.06.2020 року на вул.Симиренківська,4а в м.Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень. На підставі заяви власника автомобіля «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 17000 грн. Оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача, без особистого керування страхувальником транспортним засобом, що є порушенням умов п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відповідача відповідно до ст.38-1 вказаного Закону виникло зобов`язання відшкодувати страховику завдані збитки в порядку регресу в розмірі 50% виплаченого страхового відшкодування, тобто в сумі 8500 грн. 02.08.2021 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №02/08/2021 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги в порядку регресу на відшкодування збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, у т.ч. за договором №172258461 від 06.09.2019 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу завдані збитки в сумі 8500 грн., а також понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2021 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В наданому відзиві відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно полісу №172258461 від 06.09.2019 року, особою, відповідальність якої була застрахована, є його батько ОСОБА_3 , а не він (відповідач). Системне тлумачення положень п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.1.7 ст.1 цього Закону, дає підстави для висновку, що скласти спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, за наявності умов, визначених п.33.2 вказаного Закону, можуть лише водії транспортних засобів, які є забезпеченими в розумінні п.1.7 ст.1 Закону, тобто кожен з яких має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, складене ОСОБА_4 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24.06.2020 року не відповідало вимогам закону і не створювало для ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» правових підстав для визнання страховим випадком дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 24.06.2020 року. Таким чином, страховик без достатніх правових підстав, на свій ризик, внаслідок некомпетентності дій своїх працівників, прийняв на себе зобов`язання про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_4 власників наземних транспортних засобів, а тому не набула права регресної вимоги до нього, у т.ч. і позивач, як правонаступник страхової компанії. Він не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 24.06.2020 року. Протилежне, як і його вина в заподіянні шкоди, ніяким чином належними доказами не встановлена та не доведена.

У відповіді на відзив позивач посилався на те, що поліс №172258461 було укладено на пільгових умовах відповідно до п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страхувальник ОСОБА_3 був пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 від 29.12.2015 року, яке зазначено в самому полісі. Водночас, дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю забезпечувального транспортного засобу під керуванням відповідача ОСОБА_2 , на якого не поширюється відповідна пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу. З огляду на це, відповідач у відповідності до п.38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний відшкодувати 50% розміру сплаченого страхового відшкодування. Також зазначив, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористались правом її оформлення шляхом складання «Європротоколу», встановленого МТСБУ зразка, відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В «Європротоколі» вказано, що водій ОСОБА_5 зі своєю виною в дорожньо-транспортній пригоді погоджується. Внаслідок чого водії мали право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та вислу примітки до ст.124 КУпАП звільняються від адміністративної відповідальності. Вказаний протокол є підставою для подальшої виплати страхового відшкодування.

В призначені судові засіданні сторони не з`явились.

Позивач в поданому клопотанні просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову.

Відповідач та його представник в призначені судові засідання повторно не з`явились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили.

Суд враховує, що справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та їх явка судом обов`язковою не визнавалась.

Відповідач був обізнаний про наявність в провадженні суду розглядаємої справи, подав відзив на позов, в якому висловив свою позицію щодо заявлених позовних вимог, будь-яких заяв та клопотань по справі не заявляв.

За вказаних обставин, враховуючи подане позивачем клопотання про розгляд справи без його участі, повторну неявку сторони відповідача, той факт, що сторони обмінялись заявами по суті справи, суд, з урахуванням положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, приходить до висновку про можливість подальшого розгляду справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.06.2020 року на вул.Симиренківська в м.Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень.

Згідно полісу №172258461 відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».

Відповідно до наведених у полісі даних також вбачається, що у відповідності до п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування було проведено на пільгових умовах, зі зменшенням страхових платежів на 50%, оскільки страхувальник ОСОБА_3 є пенсіонером (пенсійне посвідчення НОМЕР_3 від 29.12.2015 року.

Період дії договору страхування в полісі зазначений з 00-00 г. 07.09.2019 року по 06.09.2020 року включно. Ліміт страхування за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн., франшиза 2000 грн.

На підставі заяви власника пошкодженого транспортного засобу «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» останній було виплачено страхове відшкодування в узгодженому розмірі в сумі 17000 грн.

02.08.2021 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір цесії №02/08/2021 року про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого та додатку №1 до договору на користь останнього було відступлено право вимоги за договором страхування, укладеним із ОСОБА_3 згідно полісу №172258461.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України та Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Частиною 1 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 3 Закону №1961-IV встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 33.1 ст.33 Закону №1961-IV визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п.33.2 ст.33 Закону №1961-IV встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Приміткою до ст.124 КУпАП також встановлено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 35.1 ст.35 Закону №1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п.38-1.1 ст.38-1 Закону №1961-IV встановлено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

В свою чергу п.13.2 ст.13 Закону №1961-IV передбачено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до ст.124 КУпАП зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 24.06.2020 року за участю транспортних засобів «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , водіями було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду «Європротокол», який містить відповідні відомості щодо дати, часу та місця дорожньо-транспортної пригоди, транспортних засобів, водіїв, схему місця пригоди.

Стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди в «Європротоколі» зазначено, що остання сталась внаслідок порушення переваги руху або червоного світла (п.17).

Також в протоколі водієм ОСОБА_4 зазначено, що її вини у дорожньо-транспортній пригоді не має. Водієм ОСОБА_2 зазначено, що він погоджується зі своєю виною у дорожньо-транспортній пригоді.

Вказаний протокол підписаний водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без зауважень.

Таким чином, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.06.2020 року, її учасниками було складено повідомлення («Європротокол») у відповідності до п.33.2 ст.33 Закону №1961-IV, що згідно примітки до ст.124 КУпАП не потребувало оформлення факту пригоди працівниками поліції та звільняло вину особу від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Поряд з цим, факт складання та підписання обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротоколу»), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками дорожньо-транспортної пригоди відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла дорожньо-транспортну пригоду.

Враховуючи вищенаведене, правові позиції, наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №308/3162/15-ц, суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») від 24.06.2020, як належний доказ вчинення дорожньо-транспортної пригоди та вини у її вчиненні водія відповідача ОСОБА_2 , про що останній власноручно зазначив в повідомленні, підписавши останнє.

Доказів, які б спростовували його вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 24.06.2020 року відповідачем під час розгляду справи суду не представлено.

В зв`язку з цим, суд відхиляє як безпідставні та не доведені заперечення відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву, про те, що він не був учасником дорожньо-транспортної пригоди 24.06.2020 року, а також, що його вина у вчиненні вказаної пригоди не доведена.

Також суд відхиляє як безпідставні заперечення відповідача про те, що складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24.06.2020 року не відповідало вимогам Закону №1961-IV і не створювало для ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» правових підстав для визнання страховим випадком дорожньо-транспортної пригоди, оскільки таке повідомлення було складено у відповідності до вимог п.33.2 ст.33 Закону №1961-IV та останнє, разом із поданою в подальшому ОСОБА_4 заявою про виплату страхового відшкодування, у відповідності до ст.ст.33-36 Закону №1961-IV було підставою для здійснення страховиком страхової виплати.

Згідно заяви ОСОБА_4 про узгодження розміру страхового відшкодування, страхового акту №2037014-1 від 10.07.2020 року та платіжного доручення №18661 від 10.07.2020 року вбачається, що страхове відшкодування було виплачено в сумі 17000 грн., що не перевищує розміру завданої матеріальної шкоди, визначеної страховиком за наслідками акту огляду транспортного засобу та складеної ремонтної калькуляції.

Відповідно до полісу №172258461 вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який є пенсіонером, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на пільгових умовах згідно п.13.2 ст.13 Закону №1961-IV.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди 24.06.2020 року транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , керувала інша особа, відповідач ОСОБА_2 , страховик у відповідності до п.38-1.1 ст.38-1 Закону №1961-IV набув права на компенсацію 50% виплаченого страхового відшкодування з винної особи, тобто з відповідача ОСОБА_2 , з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода 24.06.2020 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що на підставі договору цесії №02/08/2021 року про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року, укладеному між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 , на користь останнього було відступлено право вимоги за договором страхування, укладеним із ОСОБА_3 згідно полісу №172258461.

За вказаним обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% від суми виплаченого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.06.2020 року, страхового відшкодування в розмірі 17000 грн., тобто 8500 грн.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 4908 грн., у т.ч. судовий збір в сумі 908 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн., факт надання якої та понесення витрат підтверджується наданими до позову документами та неспівмірність яких відповідачем у відповідності до обов`язку, встановленого ч.6 ст.137 ЦПК України, не доведено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.512,514,516,1187,1188 ЦК України, ст.ст.3,22,29,33-36,38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) виплачене страхове відшкодування в сумі 8500 грн., судові витрати в сумі 4908 грн., у т.ч. судовий збір в сумі 908 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 червня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак