Справа №295/4309/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача адвоката Галицького О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визначення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визначити розмір аліментів, які він має сплатити на користь ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №41998831 за період з 01.10.2003 по 30.06.2005 року в сумі 2 734,80 грн.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 24.05.2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила закрити провадження у справі. В обґрунтування підстав для закриття провадження у даній справі відповідач послалася на те, що у провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа №295/17307/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Суть позовної заяви у справі №295/17307/21 така ж сама, лише перекручені речення. Крім того, як зазначає ОСОБА_3 , у 2006 році позивач звертався до Житомирського районного суду Житомирської області із позовом про визнання дій ДВС неправомірними з підстав незаконного, на думку ОСОБА_1 , нарахування суми заборгованості по аліментам, де відповідач приймала участь як третя особа. Вимоги позивача тоді були задоволені судом, однак 13.02.2008 року апеляційним судом Житомирської області рішення скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Верховного Суду України від 09.07.2008 року рішення апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2008 року залишено без змін. У цій позовній заяві по справі №295/4309/22 ОСОБА_1 знову посилається на висновок експерта від 12.06.2007 року, разом з тим указаний висновок був досліджений судом апеляційної інстанції при оскарженні рішення суду від 09.11.2007 року та в подальшому і судом. За словами ОСОБА_3 , податкове законодавство немає ніякого відношення до сплати аліментів та сам позивач не надав суду жодного доказу про спростування розміру отриманих ним доходів, а тому, на переконання ОСОБА_3 , наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Позивач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що він звертався до Європейського суду з прав людини, наслідком чого стало визнання судом неправомірності нарахування аліментів.

Представник позивача адвокат Салко І.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, з огляду на те, що судами не розглядалось питання розміру аліментів за період з липня 2003 року по грудень 2005 року, натомість розглядались інші вимоги та з інших підстав. На переконання представника, це є окремий спосіб захисту порушених прав позивача.

Відповідач та її представник адвокат Галицький О.П. в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених у відзиві на позов, просили його задовольнити.

Представник третьої особи Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши думку присутніх в залі судового засідання учасників справи, вивчивши й дослідивши окремі матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа №2-1606/07 за позовом ОСОБА_1 до Відділів державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції, державної виконавчої служби Богунського районного управління юстиції, державної виконавчої служби Корольовського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними з причин неправильного встановлення розміру заборгованості у загальній сумі 75 000,00 грн. зі сплати аліментів, арешту майна, залишення без відповіді звернення та стягнення моральної шкоди.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково, проте рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2008 року, залишеного без змін ухвалою Верховного Суду України від 09.07.2008 року, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09.11.2007 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Зі змісту рішень судів по справі №2-1606/07 вбачається, що предметом вказаного вище спору було визнання незаконними дій відділів виконавчої служби в частині нарахування заборгованості по аліментам та накладення арешту на майно позивача, залишення звернення ОСОБА_1 без відповіді, а також завдання моральної шкоди.

У справі ж №295/4309/22 ОСОБА_1 просить визначити розмір аліментів, які він має сплатити на користь ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №41998831 за період з 01.10.2003 по 30.06.2005, в сумі 2 734,80 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Системний аналіз змісту судових рішень за результатами розгляду цивільної справи №2-1606/07 та позову ОСОБА_1 у справі №295/4309/22 дозволяє дійти висновку, що предмет та склад сторін (зокрема, відповідача) у даних справах не є тотожними, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України слід відмовити.

У свою чергу перебування у провадженні судді Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М. справи №295/17307/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Житомирський районний відділ у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах взагалі не може бути підставою для закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як у справі №295/17307/21 відсутнє рішення суду, що набрало законної сили, або ухвала суду про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 352-354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов