РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/1172/22

Провадження № 22-ц/4815/1095/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Мороз А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 червня 2022 року (ухвалене у складі судді Харечка С.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

24 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що 06.09.1990 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради народних депутатів її батьку ОСОБА_3 було видано ордер № 757 на право на зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона разом із сином проживає у вищезазначеній квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

У вказаному житловому приміщенні, окрім неї та сина ОСОБА_4 , також зареєстрована її мати ОСОБА_2 , яка з жовтня 2016 року там не проживає.

Факт не проживання матері підтверджується актом від 17.01.2022 року за підписами сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Покликаючись на положення ст.ст. 71, 167 ЖК України, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надала доказів, що вона є основним наймачем квартири, а тому у неї немає підстав звернення з даним позовом.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що в розумінні положень ст. 64, 65 ЖК вона є членом сім`ї наймача житла, а тому володіє усіма правами та обов`язками наймача житла.

Відповідач втратила право користуватися житловим приміщенням, добровільно залишивши його та без поважних причин не проживає в ньому більше шести місяців, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України дає підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Просить суд скасувати оскражуване рішення та ухвалити нове, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з"явилася. Вона належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. З наявної у матеріалах справи довідки про причини невручення поштового відправлення вбачається, що відповідачка відсутня за вказаною адресою.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.09.1990 року виконавчим комітетом Рівненської міської Ради народних депутатів м. Рівне батьку позивачки - ОСОБА_3 , було видано ордер № 757 на житлове приміщення, на право на зайняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2021 року (а.с. 9).

У житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 на даний час зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , її син ОСОБА_4 та відповідачка - ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, що видана Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг 18.01.2022 року (а.с. 10).

Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 17.01.2022 року, що складена мешканцями сусідніх квартир та посвідчена начальником ОСББ "ДИВІЗІЯ 5" ОСОБА_2 з 01.10.2016 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Квартира не приватизована. Перебуває у комунальній власності Рівненської міської Ради.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Позивачка ОСОБА_1 , як член сім`ї основного квартиронаймача, згідно положень ст. 64 ЖК України володіє нарівні з наймачем правами та обов`язками, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 цього ж кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно правової позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові від 31 серпня 2022 року у справі 344/19735/19 (провадження № 61-13123св21) у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів.

Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності такої особи у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки.

Вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13 (провадження № 61-23089св19)).

У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.

Позивачкою ОСОБА_1 доведено відсутність ОСОБА_2 у спірному приміщенні понад шість місяців, а саме з 01 жовтня 2016 року, без поважних причин.

Згідно її пояснень мати проживає в російській федерації. Намірів повертатися в Україну на даний час вона не має. Адреса проживання їй не відома.

Жодних обставин, які вказували б на наявність у відповідачки інтересу до спірного житла, відсутність можливості для проживання, чи інших причин такої відсутності ОСОБА_2 не доведено, а судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції встановлено наявність передбачених ст. 71 ЖК України умов для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщеннями, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ураховуючи те, що місцевим судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі 47 Конституції України, ч. 4 ст. 9, 64, 71, 72, ЖК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 червня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.