Справа № 401/2584/21
Провадження № 2/401/1115/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Герко Т.М., розглянувши в залі судового засідання в м. Світловодськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2021 року представник позивача ТОВ "Світловодськпобут" Московський С.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01 жовтня 2014 року по 01 червня 2021 року за спожиту теплову енергію у сумі 52698 грн. 75 коп., з яких 31211 грн. 74 коп. - основний борг, 16230 грн. 35 коп. втрати від інфляції, 5256 грн. 66 коп. 3% річних, а також судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп. та 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодськ та забезпечує тепловою енергією багатоквартирні будинки. 15 березня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг централізованого опалення та гарячої води. Відповідно до п. 1 вказаного Договору, виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідач договірні зобов`язання не виконує, за період з 01 жовтня 2014 року по 01 червня 2021 року його заборгованість за спожиту теплову енергію становить 31211 грн. 74 коп. З підстав ст.ст. 20, 21, 32 Закону України «Про житлово комунальні послуги» № 1875-ІV, ст.ст. 7-10 Закону України «Про житлово комунальні послуги» № 2189-VІІІ, ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», ст. 67 ЖК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 610, 611, 612, 625 ЦК України, п.п.18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, п.п. 37, 45, 46 Правил надання послуги з постачання теплової енергії , затверджених постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року, п. 40 Правил користування тепловою енергією,затверджених постановою КМУ № 1198 від 03 жовтня 2007 року просить позов задовольнити. (а.с. 72-75)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2022 року, після надходження справи з Кропивницького апеляційного суду, прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 46-47)

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Представник позивача адвокат Філоненко О.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с. 132)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, клопотав перед судом про проведення судового розгляду без його участі. Заявив про застосування строків позовної давності, позовні вимоги визнав частково в межах цих строків, про що подав суду відповідну заяву. (а.с. 66)

Вивчивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 742 від 15 серпня 2012 року. (а.с. 76)

Квартира АДРЕСА_1 в опалювальні періоди 2014 2021 років забезпечувалась послугами з централізованого опалення, на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . (а.с. 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109)

15 березня 2017 року між ТОВ «Світловодськпобут» (на момент надходження позовної заяви до суду - Спільне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут») та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, відповідно до п. 1 якого ТОВ «Світловодськпобут зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його укладення і діє протягом 5 років. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність його перегляду. (а.с. 78, 124)

За встановленими тарифами ТОВ „Світловодськпобут здійснювало нарахування відповідачеві вартості наданих послуг. Заборгованість за послуги ТОВ "Світловодськпобут" по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2014 року по 01 червня 2021 року складає 31211 грн. 74 коп., інфляційні втрати 16230 грн. 35 коп., три відсотки річних від простроченої суми 5256 грн. 66 коп. (а.с. 79-80)

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

В розумінні положень ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідач є індивідуальним споживачем послуг з централізованого опалення.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та зобов`язаний, в свою чергу, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачем надано відповідачеві послуги з централізованого опалення, проте останній свої зобов`язання перед надавачем послуг в частині їх оплати належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість згідно з розрахунком, наданим позивачем.

Разом з тим, правилами ст. 256 ЦК України встановлено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

Оплата періодичного платежу не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин боргу (постанова ВСУ від 22 березня 2017 року № 761/12553/15-ц, постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року № 127/23910/14-ц).

Відповідач у своїй заяві від 26 травня 2022 року просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Із заявою про поновлення строку позовної давності позивач до суду не звертався.

Згідно з п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Вказаний карантин продовжений постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжений до 31 березня 2022 року.

Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 17 серпня 2021 року, у зв`язку з чим позовна давність спливла за вимогами за період з 01 жовтня 2014 року до 01 квітня 2017 року, а за вимогами з 02 квітня 2017 року до 01 червня 2021 року її строк продовжується на строк дії карантину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню, в межах строку позовної давності, який слід обраховувати з часу запровадження карантинних заходів в межах позовних вимог, а саме за період з 02 квітня 2017 року до 01 червня 2021 року у розмірі 13754 грн. 84 коп. за наступним розрахунком:

Місяць, рікЗалишок боргу на початок місяцяНарахованоСплаченоЗалишок боргу на кінець місяця
04.20170096,40-96,40
05.2017-96,4000-96,40
06.2017-96,4000-96,40
07.2017-96,4000-96,40
08.2017-96,4000-96,40
09.2017-96,4000-96,40
10.2017-96,40192,96096,56
11.201796,561662,8901759,45
12.20171759,451695,6303455,08
01.20183455,082480,99200,005736,07
02.20185736,072470,8108206,88
03.20188206,882394,59200,0010401,47
04.201810401,47209,83010611,3
05.201810611,30010611,3
06.201810611,301000,009611,3
07.20189611,301000,008611,3
08.20188611,3008611,3
09.20188611,3008611,3
10.20188611,384,4808695,78
11.20188695,782221,671000,009917,45
12.20189917,452742,13012659,58
01.201912659,583312,40015971,98
02.201915971,982687,70018659,68
03.201918659,682023,331000,0019683,01
04.201919683,01382,52020065,53
05.201920065,5301000,0019065,53
06.201919065,530019065,53
07.201919065,530500,0018565,53
08.201918565,530018565,53
09.201918565,5301000,0017565,53
10.201917565,530017565,53
11.201917565,5302000,0015565,53
12.201915565,531365,37016930,9
01.202016930,92443,142000,0017374,04
02.202017374,042421,27019795,31
03.202019795,311629,993000,0018425,3
04.202018425,3416,44018841,74
05.202018841,74-16,65018825,09
06.202018825,0904000,0014825,09
07.202014825,0902000,0012825,09
08.202012825,090012825,09
09.202012825,0902000,0010825,09
10.202010825,090010825,09
11.202010825,091667,743000,009492,83
12.20209492,832733,49012226,32
01.202112226,322836,752000,0013063,07
02.202113063,073207,4277,33 3000,0013193,16
03.202113193,162431,012500,0013124,17
04.202113124,17630,67013754,84
05.202113754,840013754,84
06.202113754,840013754,84
Всього:13754,84 грн.

З підстав ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, з відповідача підлягають стягненню також слідуючі платежі в межах строку позовної давності, починаючи з часу виникнення простроченої заборгованості, тобто з листопада 2017 року:

п/нБоргПочатокКінець3 % річнихІнфляційні втрати
196,5601.11.201730.11.20170,240,87
21759,4501.12.201731.12.20174,4817,59
33455,0801.01.201831.01.20188,851,83
45736,0701.02.201828.02.201813,251,62
58206,8801.03.201831.03.201820,9190,28
610401,4701.04.201830.04.201825,6583,21
710611,301.05.201831.05.201827,040
810611,301.06.201830.06.201826,160
99611,301.07.201831.07.201824,490
108611,301.08.201831.08.201821,940
118611,301.09.201830.09.201821,23163,61
128611,301.10.201831.10.201821,94146,39
138695,7801.11.201830.11.201821,44121,74
149917,4501.12.201831.12.201825,2779,34
1512659,5801.01.201931.01.201932,26126,6
1615971,9801.02.201928.02.201936,7679,86
1718659,6801.03.201931.03.201947,54167,94
1819683,0101.04.201930.04.201948,53196,83
1920065,5301.05.201931.05.201951,13140,46
2019065,5301.06.201930.06.201947,,5301.07.201931.07.201948,,5301.08.201931.08.201947,30
2318565,5301.09.201930.09.201945,78129,96
2417565,5301.10.201931.10.201944,76122,96
2517565,5301.11.201930.11.201943,3117,57
2615565,5301.12.201931.12.201939,,901.01.202031.01.202043,0233,86
2817374,0401.02.202029.02.202041,30
2919795,3101.03.202031.03.202050,3158,36
3018425,301.04.202030.04.202045,31147,4
3118841,7401.05.202031.05.202047,8856,53
3218825,0901.06.202030.06.202046,2937,65
3314825,0901.07.202031.07.202037,,0901.08.202031.08.202032,,0901.09.202030.09.202031,5464,13
3610825,0901.10.202031.10.202027,51108,25
3710825,0901.11.202030.11.202026,62140,73
389492,8301.12.202031.01.226,3201.01.202131.01.202131,15158,94
4013063,0701.02.202128.02.202130,06130,63
4113193,1601.03.202131.03.202133,62224,28
4213124,1701.04.202130.04.202132,3691,87
4313754,8401.05.202131.05.202135,05178,81
СУМА1387,683320,1

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Світловодськпобут" підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_1 слід стягнути 13754 грн. 84 коп. боргу за спожиті послуги з теплопостачання, а також встановлений індекс інфляції в розмірі 3320 грн. 10 коп. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1387 грн. 68 коп.

Крім того, позовна заява містить вимогу щодо стягнення з відповідача 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Перевіривши доводи представника позивача щодо обґрунтованості стягнення вказаних витрат та матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні здійснення такого стягнення з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20).

ТОВ «Світловодськпобут» не було подано суду жодних доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, зокрема, договору про надання (правничої) правової допомоги, розрахунку витрат, інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для відшкодування позивачеві витрат на професійну правничу допомогу адвоката немає.

Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (35,03 %), в зв`язку з чим відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають судові витрати у сумі 795 грн. 18 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 у загальній сумі 18462 грн. 62 коп., з яких 13754 грн. 84 коп. основного боргу, 3320 грн. 10 коп. - втрати від інфляції, 3% річних в розмірі 1387 грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" 795 грн. 18 коп. понесених судових витрат, решту судових витрат віднести на рахунок позивача.

В задоволенні вимог щодо стягнення решти заявлених сум - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги в порядку ст.ст. 351-356, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", місце знаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, буд. 2а, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 18 серпня 2000 року Світловодським МРВ.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина

09.08.2022