РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Турійський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення від сплати аліментів, повернення раніше сплачених аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Турійський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення від сплати аліментів, сплати заборгованості по аліментах, повернення раніше сплачених аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він із відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 26.05.2005 по 28.08.2014 року. Від спільного подружнього проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 28.08.2014 шлюб між ними розірвано.

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2019 з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1100 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що з 18.04.2019 і по даний час син ОСОБА_5 за власним бажанням постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні. Вважає, що дана обставина є підставою для звільнення його від сплати аліментів та поверення йому сплачених відповідачу аліментів в період з березня 2019 по листопад 2019 в розмірі 7948,43 гривень.

Просить звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2019 року (справа №154/3298/18), звільнити від сплати заборгованості по аліментах. Стягнути з ОСОБА_3 в його користь сплачені аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 7948,43 грн у виконавчому провадженні № 59276502 від 04.06.2019 року.

Ухвалою судді від 18.06.2021 відкрито виконавче провадження.

Ухвалою суду провадження у справі в частині вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах закрито.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні в обгрунтування позову надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що дійсно син ОСОБА_5 проживає разом із позивачем. Однак вона також бере участь в утриманні сина, якого возила на екскурсію в м. Київ та на відпочинок на озера. Купувала дитині одяг. Вона живе неподалік сина, який також приходить і до неї. Просить відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснила, що вона є мамою відповідача. Підтвердила, що внук ОСОБА_5 приходить до відповідача, однак проживає з позивачем.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 . Підтвердила, що ОСОБА_5 постійно живе із позивачем, однак приходить і до відповідача.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 . Підтвердила, що відповідач возила сина ОСОБА_5 на екскурсію в м. Київ, на відпочинок на озера. ОСОБА_5 не постійно проживав з відповідачем, а періодично. Дитина постійно проживає із позивачем.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи та правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 26.05.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду від 28.08.2014 року.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із рішення Володимир-Волинського міського суду від 22.04.2019 вбачається, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено та вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1100 гривень щомісячно, починаючи з 25.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення суду виданий виконавчий лист №154/952/19 та Турійським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження 59276502.

Постановою державного виконавця від 18.11.2019 повернуто виконавчий лист стягувачу ОСОБА_3 , з підстав подання заяви про повернення виконавчого листа.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по даному виконавчому провадженню встановлено, що в період з березня 2019 по листопад 2019 ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 7948,43 грн аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

Позивач у 2020 звертався до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 15.04.2020 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 частини від всіх видів доходу, але не манше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

Із змісту даного рішення вбачається, що під час розгляду справи судом встановлено, що неповнолітній син ОСОБА_4 з 18.04.2019 і по день розгляду справи, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає разом із ОСОБА_1 . Також зазначено, що ОСОБА_3 підтвердила факт постійного проживання сина ОСОБА_5 із ОСОБА_1 з 18.04.2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки обставина постійного проживання сина ОСОБА_5 з 18.04.2019 по 15.04.2020 встановлена рішенням суду, котре набрало законної сили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вона не підлягає доказуванню.

Позивач на підтвердження факту постійного проживання сина ОСОБА_5 із ним після ухвалення рішення Турійського районного суду надав суду довідки Турійської селищної ради, акти обстеження.

Зокрема, довідками Турійської селищної ради Волинської області від 26.05.2021 №228, 25.08.2021 №417, 04.04.2022 №29, 05.07.2022 №144 та актами обстеження умов проживання від 20.08.2021, 23.09.2021, 04.07.2022 підтверджується, що ОСОБА_4 з 18.04.2019 постійно проживає із батьком ОСОБА_1 .

Крім цього, факт постійного проживання сина ОСОБА_5 із позивачем в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Посилання відповідача на акти її сусідів та дві довідки сільської ради про те, що дитина періодично проживає із нею, не спростовують факт постійного проживання дитини із позивачем.

Також покликання відповідача на часткове забезпечення дитини одягом, відвідування дитиною екскурсій, відпочинок на озерах, не мають правового значення для розгляду цієї справи, оскільки відповідач, як матір дитини, незважаючи на те, що вона постійно не проживає із сином, нарівні із батьком дитини, зобов`язана постійно, а не періодично утримувати дитину та дбати про необхідні потреби дитини, забезпечувати рівень життя дитини, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що після ухвалення рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2019 про стягнення із позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , останній постійно проживає із позивачем.

Таким чином, після набрання вищенаведеними рішеннями суду законної сили, яким з позивача присуджені аліменти на утримання неповнолітньої дитини, змінились обставини, які мають істотне значення.

Норми права застосовані судом та мотиви з яких виходить суд.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З аналізу даної норми вбачається, що кошти на утримання дитини присуджуються виключно тому з батьків, разом з яким постійно проживає дитина. При цьому, той з батьків, хто проживає окремо, сплачує аліменти на утримання дитини, тому з батьків хто проживає разом із дитиною.

Оскільки позивач постійно проживає разом із сином ОСОБА_5 , а відповідач проживає окремо від них, а тому відповідно до положень ст. 181 СК України кошти на утримання дитини повинні стягуватись не з позивача, а з відповідача.

Беручи до уваги, що після набрання рішенням суду про стягнення із позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, дитина постійно проживає із позивачем, що є обставиною, яка має істотне значення та є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів в користь відповідача на утримання дитини.

Враховуючи, що позивач протягом березня 2019 - листопада 2019, в період коли син ОСОБА_5 постійно проживав із позивачем, сплатив відповідачу 7948,43 грн, а тому суд приходить до висновку, що ці кошти слід стягнути із відповідача на користь позивача, як безпідставно набуті.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 81 ЦПК України відповідач жодними належними, допустимими, достатніми доказами не довела, що ці кошти були витрачені саме на утримання сина ОСОБА_5 , а не на інші потреби.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265, ч. 4 ст. 273 ЦПК України, ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2019 року (справа №154/3298/18).

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 сплачені аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 7948,43 грн у виконавчому провадженні № 59276502 від 04.06.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , проживає у АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає у АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 07.07.2022 року.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук