Провадження № 2/369/2275/22
27.12.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
при секретарі Світлак Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за майнову шкоду в розмірі 65 047 грн. 03 коп.;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.;
стягнути судові витрати по сплаті судового збору, за професійну правничу допомогу та експертне автотоварознавче дослідження з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 18 450 грн. 47 коп.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2022 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.
У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили.
Представник позивача ОСОБА_3 на адресу суду подав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача за наявними матеріалами справи.
Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, с дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.03.2020 року приблизно о 19 год. 15 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Кіа Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 на 25 км. -50 метрів автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп» (в межах Києво-Святошинського району Київської області), рухаючись в крайній правій смузі для руху після перестроювання в середню смугу для руху, різко зменшила швидкість і почала гальмувати, чим створила аварійну ситуацію автомобілю «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , яка рухалась в середній смузі та через раптову появу автомобіля «Кіа Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , загальмувала та змінила напрямок руху, в результаті чого допустила зіткнення з відбійником, пошкодивши керований нею транспортний засіб.
Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч. 4 ст. 82 ЦПК України ).
17.07.2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/3404/20, що набрала законної сили, відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП за вищезазначеною ДТП.
17.07.2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/3406/20, що набрала законної сили, було закрито провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за відсутності в її діях адміністративного правопорушення.
Транспортний засіб, яким керувала під час ДТП ОСОБА_5 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача зазнав значних пошкоджень, а саме відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при вищезазначеній ДТП без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 274 347 грн. 78 коп. Враховуючи, що вищезазначений транспортний засіб не підлягає ремонту і ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складає 187 367 грн. 94 коп., а ринкова вартість у пошкодженому стані 68 078 грн. 17 коп., то відновлювальний ремонт з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 119 289 грн. 77 коп. (187 367 грн. 94 коп. 68 078 грн. 17 коп.), що підтверджується копією Висновку експерта № 1-04/06 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04.06.2020 року.
Судом встановлено, що матеріальний збиток позивачу, завданий відповідачем внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.03.2020 року, становить 119 289 грн. 77 коп.
27.05.2020 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення щодо огляду автомобіля позивача для фіксації отриманих пошкоджень та визначення розміру матеріального збитку, завданого автомобілю позивача відповідно до п. 5.2 Наказу Мінюсту, Фонду держмайна№ 142/5/2092 від 24.11.2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», що підтверджується копією повідомлення від 27.05.2020 року. Однак, відповідач ніяк не відреагувала на це повідомлення і не була присутня на вищевказаному огляді автомобіля позивача.
Цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну майну третіх осіб була застрахована ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», що підтверджується копією полісу № 161300558.
Таким чином, невідшкодований матеріальний збиток позивачу, завданий відповідачем внаслідок його вини у вказаному ДТП становить 65 047 грн. 03 коп. (119 289 грн. 77 коп. 54 242 грн. 74 коп.), що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідност. 27 Закону України «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Судом встановлено, що відповідач є винною в ДТП особою, та невідшкодований матеріальний збиток позивачу, завданий відповідачем внаслідок ДТП позивачу становить 65 047 грн. 03 коп., а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 65 047 грн. 03 коп. підлягає задоволенню.
Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Норма частини першої статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оскільки факт порушення прав позивача внаслідок ДТП з боку відповідача доведено повністю, суд приходить до висновку, що внаслідок пошкодження майна позивача в ДТП, йому також завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку із пошкодженням його майна.
При цьому, суд враховує, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач був змушений вирішувати питання щодо усунення негативних наслідків пошкодження належного йому автомобіля, внаслідок чого було порушено нормальний спосіб життя позивача та потребувало додаткових зусиль з його боку.
Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 гривень 00 копійок.
Одночасно, при визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у встановленому судом обсязі завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір, а також витрати на правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує обставини, визначені ст. 137 ЦПК України, зокрема й те, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу відбувається за клопотанням сторони.
Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
У рішення ЄСПЛ, ухваленому в справі "Бєлоусов проти України", констатовано, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є "фактично понесеними", оскільки заявник має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями.
На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем повністю доведено належними та допустимими доказами, понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Зважаючи на результат розгляду справи, керуючись ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме вартість автотоварознавчого дослідження в сумі 6 500,00 грн. та сума судового збору у розмірі 950,47грн., покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 22, 979, 993, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.141, 259,263, 264,265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 65 047 (шістдесят п`ять тисяч сорок сім) гривень 03 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті: судового збору у розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 47 копійок, за професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок та експертне автотоварознавче дослідження у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя І. О. Фінагеєва