Справа № 761/1651/21
Провадження № 2/761/4029/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені), -

в с т а н о в и в:

У січні 2021 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені), згідно з якою просив суд:

стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості в сумі 76387 грн. 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року в цивільній справі № 761/5868/19 провадження № 22-ц/824/15141/2019 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів було вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.02.2019 року і до повноліття. За заявою ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження № 61755435/8 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.02.2019 року і до повноліття.

При цьому, позивачем зазначено, що починаючи з лютого 2019 року та на час звернення до суду із цим позовом відповідач (боржник) ОСОБА_4 жодного місяця не сплатила аліменти на свого сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який був виданий 03.09.2020 року Подільським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).

Так, позивачем вказано, що пеня в розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості за період з лютого 2019 року по серпень 2020р. становить - 76387 грн. 25коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08.02.2021 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

20.07.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому остання просила відмовити у задоволені позову ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені). У відзиві зазначено, що:

- як вбачається з довідки ПП «Владислав» від 27.10.2020 року, весь цей час відповідач працює на посаді диспетчера вищевказаного підприємства та отримує заробітну плату в розмірі зазначеному у відповідній довідці. В доданому же Позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.09.2020 року - заборгованість вказана з розрахунку середньої заробітної плати по м. Києву, яка застосовується виключно у випадку коли платник аліментів на момент стягнення не працює;

- відповідач після отримання інформації з виконавчої служби та перерахунку заборгованості погасила її в розмірі 33 376,01 грн. Після чого, в зв`язку з тим, що виконавчий документи було нарешті передано на її роботу і заборгованості по сплаті аліментів у відповідача немає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, у зв`язку із його необґрунтованістю.

Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено та не заперечувалось сторонам, що сторони мають спільного сина ОСОБА_5 .

Постановою Київського апеляційного суду від 24.12.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2019 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3-5).

З матеріалів справи вбачається, що в провадження Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебував на виконанні виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва №761/5868/19 від 15.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.02.2019 року і до повноліття дитини.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

До позовної заяви долучено копію розрахунку Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заборгованості зі сплати аліментів від 03.09.2020 року АСВА №61755435/8, відповідно до якої, загальний розмір заборгованості станом на 01.09.2020 року становить 72 289,00 грн. (а.с.6). Із вказаного розрахунку вбачається, що розмір заборгованості обраховувався із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості.

Відповідачем до відзиву долучено розрахунок Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заборгованості зі сплати аліментів, АСВП №61755435/8, відповідно до якого, загальний розмір заборгованості станом на 01.10.2020 становить 30097,28 грн. (а.с. 39).

При цьому , як вбачається з копії квитанції № К560-3Н15-4КРХ-22Т0 від 27.10.2020 року долученої відповідачем до відзиву, вказана сума заборгованості була сплачена на рахунок Подільського РВ ДВС у м. Києві ЦУРУМЮ (м.Київ), з призначенням платежу сплата боргу за ВП №61755435. ( а.с. 33).

Крім того, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 14.07.2021 №61755435/2 старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.06.2021 року відсутня (а.с. 37).

Позивач звернувся із позовом до Шевченківського районного суду 06.01.2021 року (поштовим відправлення), таким чином станом на день звернення до суду з вказаним позовом у відповідача не було заборгованості по сплаті аліментів.

Крім того, судом враховується, що відповідач не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження, відповідної ухвали не отримувала, оскільки у виконавчих документах невірно вказано номер квартири «1660» замість вірного 160.

За змістом ч.1, 2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СУ України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнуту пеню (неустойку) по несплаті аліментів на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період лютого 2019 року по серпень 2020 рік.

Разом з тим, стаття 196 СК України визначає право стягнення неустойки виключно у випадках, коли обов`язок сплати аліментів виникає за рішенням суду або за домовленістю між батьками. У даному випадку відповідач сплачує аліменти за Постановою Київського апеляційного суду від 24.12.2019 року обов`язок сплати аліментів за рішенням суду у неї виник з моменту набрання законної сили таким рішенням. З цього ж моменту у відповідача виник обов`язок сплатити аліменти визначеному судом розмірі за період з лютого 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, прострочення сплати аліментів за період часу з лютого 2019 року по 24.12.2019 - дата набрання постанови законної сили, настало не з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду.

Щодо сплати аліментів з моменту набрання чинності рішенням суду, слід зазначити наступне.

Згідно частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено добровільне та примусове виконання рішень.

Згідно частин першої та другої статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Одночасно з виконавчим документом стягувач подає заяву, в якій зазначаються: 1) реквізити банківського рахунка, на який слід перераховувати кошти; 2) прізвище, ім`я, по батькові стягувана, реквізити документа, що посвідчує його особу.

Як вбачається з матеріалів справи, докази направлення виконавчого листа позивачем для добровільного виконання ні відповідачу, ні за його місцем роботи відсутні, реквізити банківського рахунку, на який слід перераховувати кошти у постанові - відсутні.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, з копії квитанції № К560-3Н15-4КРХ-22Т0 від 27.10.2020 року долученої відповідачем до відзиву, вказана сума заборгованості була сплачена на рахунок Подільського РВ ДВС у м. Києві ЦУРУМЮ (м.Київ), з призначенням платежу сплата боргу за ВП №61755435. ( а.с. 33).

Крім того, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 14.07.2021 №61755435/2 старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.06.2021 року відсутня (а.с. 37).

Позивач звернувся із позовом до Шевченківського районного суду 06.01.2021 року (поштовим відправлення), таким чином станом на день звернення до суду з вказаним позовом у відповідача не було заборгованості по сплаті аліментів.

Крім того, судом враховується, що відповідач не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження, відповідної ухвали не отримувала, оскільки у виконавчих документах не вірно вказано номер квартири «1660» замість вірного 160. Таким чином, всупереч ч.1 ст.196 СК України, стороною позивача не доведеноа вина платника аліментів у заборгованості по аліментам, а відтак - відсутня відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір..

Тобто, виходячи з вище встановлених обставин справи, в даному випадку у суду відсутні підстави вважати, що відповідач винен у виникненні заборгованості аліментів, оскільки факту умисного ухилення відповідачем від сплати аліментів у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, а також зважаючи, що станом на день звернення з позовом у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, а також недоведеність, що з вини відповідача виникла будь-яка заборгованість по сплаті аліментів суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, статтями 11, 27, 104, 105, 110, 111, 112, 180, 181, 182, 195, 196 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.07.2022.

Суддя: