Провадження № 22-ц/812/543/22 Головуючий суду першої інстанції Кокорєва В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року м. Миколаїв Справа 489/581/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Ковальському Є.В.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кокорєва В.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, повний текст якого складено 12 січня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Миколаївський науководослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором, відшкодування збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі ДП «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Підприємство) про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Доводи позову обґрунтовано тим, що 01 липня 2016 року він подав до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності у межах Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області площею 2 га. На виконання вимог зазначеної заяви, Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області видано відповідний наказ від 29 липня 2016 року № 14-6883/14-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Між ним та Підприємством укладено договір № 19606 від 01 листопада 2016 року на розробку земельно-кадастрових робіт та надання послуг з терміном його виконання 3 місяці. На виконання вказаного договору, ним було сплачено 1500 грн.

Станом на 17 жовтня 2019 року вказаний договір виконано не було, чим були порушені 3 місячні строки його виконання.

17 жовтня 2019 року Наказом головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 7961/0/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» йому надано у власність земельну ділянку площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, без зміни цільового призначення для ведення селянського господарства, розташовану в межах Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області.

Отже, до 17 жовтня 2019 року вказаний договір виконано не було, чим були порушені 3-місячні строки його виконання.

За такого, діями відповідача позивачу було завдано майнову шкоду, яку він оцінив в 12 000 грн, а також моральну шкоду, компенсація якої складає 25 000 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь пеню за прострочення виконання зобов`язанняв розмірі 48 600 грн, майнову шкоду в розмірі 12 000 грн, компенсацію моральної шкоди у розмірі 25 000 грн.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав та стверджував, що позивач не своєчасно передав Підприємству документи, що необхідні для виконання робіт, зокрема, довідку із статистичної звітності. Крім того, під час виготовлення документації мали місце несприятливі погодні умови для роботи в полі геодезиста з метою встановлення меж ділянки на місцевості (січень-березень).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦПК України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) підлягає застосуванню спеціальна позовна давність в один рік.

Позивач в позові виходив з того, що завершальною датою виконання договору повинно було бути 01 лютого 2017 року, тому з 02 лютого 2017 року його право вважається порушеним і ця дата є початком перебігу строку позовної давності, яка складає один рік щодо вимог про стягнення пені.

Позивач звернувся до суду лише 05 лютого 2020 року, тобто з пропуском позовної давності щодо вимог про стягнення пені, про застосування якої відповідачем заявлено у відзиві на позов.

Оскільки земельна ділянка так і не була набута у власність позивачем на день закінчення робіт за договором, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням строків виконання договору відповідачем та настанням збитків не підтверджена, то й розрахунки щодо упущеної вигоди є лише припущенням позивача, а тому задоволенню не підлягає.

Обґрунтування компенсації моральна шкода ґрунтується на різних підставах а саме: душевні страждання, фізичний біль, ушкодження здоров`я і жодні з них не обґрунтовані з посиланням на факти, тому є безпідставними.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати його та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивував тим, що пунктом 3.2 договору передбачено обов`язки виконавця: а) виконувати роботу відповідно до вихідних даних для проведення проектування згідно договору; б) передати замовникові готову проектну документацію та результати проектних робіт.

Пунктом 4.1 договору визначено порядок приймання і здачі робіт та термін виконання робіт: початок з моменту підписання та надання замовником виконавцю необхідного пакету документів та здійснення попередньої оплати в розмірі 100%

01 липня 2016 року позивачем було надано заяву на прохання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, копію учасника бойових дій, копію паспорту громадянина України, копію ідентифікаційного коду з метою отримання наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (з подальшим оформленням договору).

Наказ № 14-6883/14-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» був підписаний 29 липня 2016 року.

Після інформування позивача представниками інституту землеустрою що даний наказ підписаний, він здійснив оплату 02 листопада 2016 року у розмірі 1 500 грн для підписання договору.

Під час підписання договору представник інституту землеустрою ніякий необхідний (конкретний) пакет документів до нього не довів.

В пункті 4.1 теж не вказано конкретного переліку (необхідного пакету) документів, які на думку виконавця повинен був надати позивач.

З позивачем було укладено договір № 19606 від 01 листопада 2016 року, а отже він як замовник усі необхідні документи надав та своєчасно оплатив дані послуги, що підтверджується відповідними квитанціями від 02 листопада 2016 року.

Відповідно до пункту 4.1 виконавець прийняв від позивача документи на підставі чого і було підписано договір № 19606 від 01 листопада 2016 року на розробку земельно кадастрових робіт та надання послуг.

Про надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, позивач дізнався зі слів представників інституту землеустрою тільки на другому тижні грудня 2016 року.

Навіть після закінчення 3 місячних строків виконання зобов`язань згідно із договором виконавець ніяким способом (методом) не зміг повідомити позивача усно чи письмово про прострочення ним даних зобов`язань.

В акті приймання та здачі земельно-кадастрових робіт до договору № 19606 від 26 липня 2017 року відсутній конкретний перелік самих робіт які було виконавцем здано замовнику. Відсутні підтверджуючі документи на ці роботи. А саме головне, був відсутній «Наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення». Даний наказ з`явився тільки 17 жовтня 2019 року. Відсутність даного наказу унеможливлює подальше оформлення земельної ділянки.

З вищезазначеного свідчить, що цей акт нічого не значить без конкретного переліку відповідних документів (наказів), що повинні додаватися до цього акту.

Представники інституту землеустрою навмисно затягли час щодо проведення геодезичних робіт посилаючись на якісь незрозумілі погодні умови, що призвело до втрати доцільності необхідного документу, що передувало втраті сенсу цього нікчемного акт приймання та здачі земельнокадастрових робіт (послуг) в порушення вимог пункту 4.6. договору.

На день слухання справи від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили у зв`язку з чим суд визнає можливим розглянути справу без участі учасників справи.

При цьому суд враховує, що явка сторін не була визнана обов`язковою та сторони мали можливість реалізувати свої право на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідно до положень статті 212 ЦПК України.

Також, суд приймає до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи судом. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України, відповідно до висновків якого обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі "Красношапка проти України").

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, де просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності у межах території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, площею 2 га.

Відповідно до наказу № 14-6883/14-16-СГ від 29 липня 2016 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

01 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 19606 на розробку земельно-кадастрових робіт та надання послуг (далі Договір), за яким Підприємство зобов`язувалося розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2.0 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (пункт 1.1 Договору).

Етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (Додаток № 3) (пункт 1.2 Договору).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3.1 Договору до обов`язків ОСОБА_1 входить надання Підприємству вихідні дані, необхідні характеристики щодо об`єкту визначеного в пункті 1.1 Договору, у строк не пізніше 5 календарних днів після набуття чинності Договору.

До обов`язків Підприємства пунктом 3.2 Договору визначено виконання роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування згідно Договору та передати ОСОБА_1 готову проектну документацію та результати проектних робіт.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що початок робіт з моменту підписання та надання ОСОБА_1 . Підприємству необхідного пакету документів та здійснення попередньої оплати в розмірі 100%. Закінчення через 3 місяця після підписання договору, надання Замовником Виконавцю необхідного пакету документів та здійснення попередньої оплати у розмірі 100%.

При несвоєчасному наданні Замовником вихідних даних необхідних Виконавцю для виконання робіт, строк виконання робіт переноситься на термін затримки вихідних даних (пункт 4.2 Договору).

При завершенні робіт/етапу робіт Виконавець надає Замовникові акти здачі-прийняття виконаних робіт/етапу робіт з розробки технічної документації (пункт 4.6 Договору).

За змістом пункту 4.7 Договору при відсутності зауважень Замовник зобов`язується підписати акт приймання та здачі земельно-кадастрових робіт (послуг) протягом трьох календарних днів.

Позивач на виконання умов договору здійснив оплату за договором 02 листопада 2016 року у повному розмірі.

Відповідно до акту № 1 від 26 липня 2017 року позивач прийняв та визнав, що земельно-кадастрові роботи (послуги) задовольняють вимоги договору і належно оформленні.

Рішенням державного кадастрового реєстратора від 24 листопада 2017 року відмовлено у внесенні відомостей до Державного кадастрового реєстру, оскільки земельна ділянка, на яку було розроблено Підприємством проект, вже була оформлена на іншого громадянина. За цих обставин позивачем до Підприємства була подана заява від 09 серпня 2018 року на виконання робіт щодо складання проекту землеустрою на іншу земельну ділянку. Між сторонами було укладено новий договір, зобов`язання за яким виконано в повному обсязі та підписано акт про виконання 26 грудня 2018 року.

Наказом головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 17 жовтня 2019 року № 7961/0/14-19-СГ затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржене судове рішення не відповідає.

Суд першої інстанції, застосовуючи до спірних правовідносин спеціальну позовну давність, передбачену пунктом 1 частиною 2 статті 258 ЦК України, не врахував, що положення про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права і факт його порушення. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права або законного інтересу, про захист якого він просить, або воно є не порушеним, суди повинні були відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставність матеріально-правової вимоги.

Суд зазначених положень закону не дотримався.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 202 названого Кодексу, правочинами є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); дво- чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.

Зокрема, за змістом наведеного Договору підряду його предмет сторонами визначений як розроблення землевпорядної документації та виконання заходів, необхідних для відведення земельної ділянки у власність

Згідно статті 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

У відповідності до статті 22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою.

Статтею 25 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації.

Види документації із землеустрою, зокрема, є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

В силу статті 26 Закону України "Про землеустрій" відносини замовників і розробників документації з землеустрою регулюються законодавством України і договором. Стаття 27 цього Закону передбачає, що замовники документації із землеустрою визначають за погодженням із розробником документації із землеустрою вартість робіт, термін їх виконання і порядок їх оплати. Замовники документації із землеустрою за рахунок власних коштів мають право на вибір розробника і укладення з ним договору, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та цивільно-договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір підряду, а відтак правовідносини, які виникли у зв`язку з його виконанням, регулюються положеннями глави 61 ЦК України.

Згідно до положень частин 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами частини 1 статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

За приписами статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спір між сторонами виник з приводу виконання Договору, а саме порушення умов щодо строків виконання договору (прострочка у виконання зобов`язання).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що початок робіт з моменту підписання та надання ОСОБА_1 . Підприємству необхідного пакету документів та здійснення попередньої оплати в розмірі 100%. Закінчення через 3 місяця після підписання договору, надання Замовником Виконавцю необхідного пакету документів та здійснення попередньої оплати у розмірі 100%.

Отже сторонами в Договорі обумовлено, що початок робіт пов`язується з моментом підписання та надання позивачем відповідачу необхідного пакету документів, а також здійснення оплати робіт.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як встановлено роботи оплачені позивачем в повному розмірі 02 листопада 2016 року.

Між тим, надання відповідачу в день підписання пакету документів для проведення робіт за договором Підприємство заперечує, зазначало, що позивач надав документи не у повному обсязі, зокрема, довідку з державної статистичної звітності. Ця довідка була надана відповідачем суду першої інстанції та як вбачається з цього документа датою його видачі є 20 грудня 2016 року, тобто значно пізніше дати укладення договору. Проте коли саме ця довідка була надана Підприємству сторонами доказів не надано.

Отже, відповідні докази, які б підтверджували виконання позивачем умов договору щодо надання пакету документів саме в день підписання договору ОСОБА_1 не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не повідомляв позивача які саме документи потрібно було надавати Підприємству, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки умови Договору, що погоджені сторонами, передбачають надання такого пакету документів та пов`язують з ним початок перебігу строку виконання, а тому позивач повинен бути освідомлений про пакет таких документів як сторона цього договору.

Крім того, за приписами частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і, в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як встановлено відповідно до акту № 1 від 26 липня 2017 року позивач прийняв та визнав, що земельно-кадастрові роботи (послуги) задовольняють вимоги договору і належно оформленні.

Заперечення позивачем свого підпису в зазначену акті не можуть бути прийняті до уваги, оскільки будь-яких доказів та підтвердження таких обставин ОСОБА_1 ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано. Більш того, у разі відмови від підписання такого акту умовами Договору, зокрема, підпунктом 4.8, передбачені відповідні дії сторін. Між тим доказів, які б свідчили про відмову від підпису також позивачем не надано.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 914/2628/17 обов`язок прийняти виконані роботи, а в разі відступів від умов договору негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт) законом покладено саме на позивача, який жодних заперечень щодо строків виконаних робіт не заявляв і погодив підписанням новий календарний графік, де зазначено, що роботи з коригування проекту виконано повністю, без будь-якого посилання на порушення строків виконання цих робіт, тож висновки судів про те, що позивач не довів порушення відповідачем умов договору в частині строків виконання відповідного етапу робіт, є правомірними.

Аргументи апеляційної скарги про те, що цей акт нічого не значить без конкретного переліку відповідних документів (наказів), що повинні додаватися до цього акту, є безпідставними, оскільки такі вимоги Договором сторін не передбачені.

Не можуть бути прийняті до уваги й доводи апеляційної скарги, що представники інституту землеустрою навмисно затягли час щодо проведення геодезичних робіт, оскільки таких обставин з урахуванням наданих сторонами доказів, суд першої інстанції не встановив.

Дослідження обставин щодо укладення між сторонами аналогічного договору в 2018 році, на якій посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильно не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки ці обставини не входять до предмету доказування за позовом про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором від 01 листопада 2016 року та відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих таким невиконанням.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ОСОБА_1 не довів відповідними доказами порушення Підприємством умов договору № 19 606 від 01 листопада 2016 року в частині строків виконання проекту землеустрою, а відтак позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з підстав їх недоведеності.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував наведеного, повно не встановив обставини справи, не перевірив позицію відповідача за позовом, не оцінив надані сторонами докази з огляду на заявлені позовні вимоги, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процессуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Миколаївський науководослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором, відшкодування збитків та моральної шкоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 27 червня 2022 року.