Справа №346/3013/22
Провадження №2/346/1250/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 р.м. Коломия Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

01.08.2022 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, а саме: збільшити та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені витрати в ході розгляду справи на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 23.01.2016 між нею та відповідачем було укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.09.2020 шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано, неповнолітню доньку залишено проживати разом з нею. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.09.2020 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття.

Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки витрати на дитину останнім часом є значними, їй важко одній їх оплачувати, а попередня сума для стягнення не є достатньою для повсякденного утримання дитини. Після введення воєнного стану в зв`язку з певними обмеженнями у неї нема можливості влаштуватись на роботу для належного забезпечення дітей. Вважає, що має право на зміну розміру аліментів, оскільки погіршився ї матеріальний стан, адже відповідач не бере участі в оплаті додаткових витрат на утримання доньки. Відповідач є працездатним, займається підприємницькою діяльністю, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду. Зазначила, що з урахуванням положеннь діючого Сімейного кодексу України раніше визначений розмір аліментів не є сталою величиною і за наявності відповідних обставин може бути переглянутий судом.

28.09.2022 (копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 14.09.2022) представник відповідача адвокат Атаманюк В.М. подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просить у задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначив, що з моменту стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини пройшло небагато часу і за вказаний період не мали місце жодні обставини, на підставі яких би позивач могла вимагати збільшення розміру аліментів. Змін матеріального стану позивача за цей час не відбулось. Сума, яку просить стягнути позивач, є непомірною для відповідача, оскільки він на даний час не має сталого заробітку, а його прибутки є мінливими і нерегулярними. Не зважаючи на те, що він являється приватним підприємцем, в 2022 році жодних доходів не мав. Крім того відповідач винаймає житло і несе у зв`язку з цим додаткові витрати. Також на його утриманні є дочка від іншого шлюбу, яка також потребує його матеріальної допомоги, хоча вказана обставина жодним чином не була врахована судом при прийнятті рішення про стягнення з нього аліментів на утримання спільної з позивачем дитини.

Крім того з урахуванням вимог діючого законодавства вважає, що мінімальний розмір аліментів на дитину складає 1372 гривні, що у свою чергу значно менше стягуваної з нього суми.

У відповіді на відзив, наданій суду 12.10.2022 (відзив позивачу направлено 26.09.2022 відомості про отримання відсутні, жодних заперечень в цій частині від позивача не поступало) представник позивача зазначила, що матеріальне становище її довірительниці погіршилось, оскільки з 17.09.2021 вона не працює, перебуваючи у декретній відпустці по догляду за малолітнім сином. Не зважаючи на твердження відповідача щодо мінливості доходів, він у свою чергу не звільняється від обов`язку по утриманню своєї дитини і має можливість забезпечувати потреби своєї дитини. Вважає введенням в оману твердження відповідача про нерегулярні заробітки, оскільки є загальнодоступна інформація в соціальних мережах, де колектив фітнес клубу вітає свого директора ОСОБА_2 з днем народження. Посилання на відсутність заощаджень не є умовою, яка виключає необхідність утримання своїх дітей. Щодо обов`язку утримання своєї старшої дочки ОСОБА_5 відповідач жодних доказів не надає. Крім того жодних відомостей, а також належних доказів того, що відповідач приймає участь у додаткових витратах на утримання спільної з позивачем дочки матеріали справи не містять.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.08.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою суду від 12.10.2022 за клопотанням представника позивача було витребувано інформацію про реєстрацію автомобілів за ОСОБА_2 в період з 01.01.2022 по день надання витребуваної інформації.

Представник позивача ОСОБА_6 під час судового засідання 12.10.2022 підтримала заявлений позов, з підстав зазначених в ньому. Просила суд його задовольнити. Окрім обставин, зазначених в позові просила врахувати, що після народження у позивача і відповідача другої спільної дитини ОСОБА_1 не змогла влаштуватись на роботу, оскільки молодшій дитині виповнився лише один рік. З урахуванням відсутності постійної роботи матеріальний стан позивача погіршився, у свою чергу відповідач належної допомоги в утриманні дітей не надає, а визначені за рішенням суду аліменти сплачує не вчасно. Вважає, що та обставина, що відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець, працевлаштований, має орієнтовний щомісячний дохід в сумі 10 тисяч гривень, а за останній час придбав новий автомобіль, свідчить про те, що його матеріальний стан змінився і він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

20.12.2022 представник позивача подала заяву, в якій просила завершити судовий розгляд за її відсутності.

Представник відповідача та відповідач в судові засідання не з`явились, подали суду заяву, в якій просили проводити судовий розгляд за їх відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог заперечили, просили відмовити у їх задоволенні повністю.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положень ч. 3 ст. 211 та ст. 223 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, постановив: завершити розгляд справи у відсутність сторін.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження від 08.07.2016 серія НОМЕР_1 , виданим виконкомом Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої записані відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 .

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.09.2020 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.01.2016 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Івано-Франківської області, актовий запис №24, розірвано.

За рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.11.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення розпочато з 08.09.2020.

З трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 вбачається, що остання 02.07.2019 звільнилась з посади молодшої медичної сестри Коломийської центральної районної лікарні за угодою сторін.

Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС №4649 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 06.12.2022 №31/13-4649-1114 вбачається, що станом на 06.12.2022 за ОСОБА_2 починаючи з 01.01.2022 зареєстровані такі транспортні засоби як легковий автомобіль BMW 328I, дата набуття 28.09.2022.

У свою чергу представником відповідача на спростування позиції позивача надано наступні докази:

- трудова книжка серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , за змістом якої останній був звільнений з роботи 03.09.2012. Нових відомостей про працевлаштування трудова книжка не містить;

- договір оренди квартири у приватної особи від 12 вересня, строк дії якого до 01.04.2023, за змістом якого ОСОБА_2 орендує квартиру, за яку визначено щомісячну оплату в розмірі 150 доларів США;

- податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця за І квартал 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_2 доходів не мав;

- копія свідоцтва про народження від 30.03.2016 серія НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, згідно якого ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої записаний ОСОБА_2

ІV. Оцінка Суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За правилами ч. 2 ст. 182 ЦК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх

дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв?язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20).

З урахуванням викладеного, в розрізі наданих суду доказів обома сторонами, суд не вбачає жодних підстав вважати, що матеріальний стан сторін значно змінився, що мало б своїм наслідком можливість збільшення розміру аліментів стягуваних на користь позивач, який у свою чергу є значно більшим за мінімально гарантований розмір.

Так суд в першу чергу звертає увагу на ту обставину, що на утриманні відповідача перебуває троє неповнолітніх дітей, один з яких народився вже після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 .

Посилання позивача на нестабільність сплати аліментів на увагу суду не заслуговують, оскільки жодних доказів в наведеній частині суду надано не було, крім того діючим законодавством визначено ряд процедур, які мають на меті запобігання несплаті визначених за рішенням суду аліментів. І наведена обставина жодним чином не може бути підставою для збільшення раніше визначеного розміру аліментів.

Зауваження позивача щодо не участі відповідача у додаткових витратах на утримання дочки також не є умовою для збільшення розміру стягуваних аліментів, оскільки Сімейний кодекс України передбачає можливість стягнення останніх в примусовому порядку. Крім того жодного належного обґрунтування доказами, які б свідчили про наявні значні додаткові витрати на неповнолітню дочку, матеріали справи не містять.

Той факт, що позивач звільнилась з раніше займаної посади «за угодою сторін», на переконання суду не свідчить про погіршення матеріального становища останньої, оскільки підстава звільнення жодним чином не була обумовлена народженням другої дитини або іншими непереборними обставинами, незалежними від волі позивача.

Факт купівлі автомобіля відповідачем хоча і доведено позивачем належними та допустимими доказами, проте з урахуванням вищевикладених обставин не може бути розцінено як беззаперечна обставина, яка б свідчила про значене покращення матеріального становища відповідача, яке б дозволяло з урахуванням вимог співрозмірності сплачувати аліменти в розмірі 3500 гривень. Фактично обставин, на які посилається позивач не зазнали суттєвих змін з моменту визначення розміру аліментів за попереднім рішенням суду і безумовних підстав для його перегляду не вбачається. За таких обставин в задоволенні позову має бути відмовлено.

V. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

З урахуванням викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, тоді як витрати з оплати судового збору мають бути віднесені на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя: Л.В. Валігурська