Справа № 752/1933/14-ц
Провадження № 2-з/752/196/22
У Х В А Л А

18 лютого 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», Приватного підприємства «Ратмир-Соло», третя особа: Приватне підприємство «Раном», про визнання недійсним договору іпотеки та кредитного договору,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ Банк», ПП «Ратмир-Соло», третя особа: ПП «Раном», про визнання недійсним договору іпотеки та кредитного договору.

17.02.2022 року в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій просить заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Авторгову А. М. та будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, яким пред`явлено або буде пред`явлено до виконання виконавчий лист №752/2605/13-ц від 19.03.2021 року виданий Голосіївським районним судом міста Києва, вчиняти будь-які виконавчі дії по його примусовому виконанню до набрання законної сили рішенням у даній справі; заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Авторгову А. М. у виконавчому провадженні №64988564 та будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, яким пред`явлено або буде пред`явлено до виконання виконавчий лист №752/2605/13-ц від 19.03.2021 року виданий Голосіївським районним судом міста Києва, вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) до набрання законної сили рішенням у даній справі; заборонити Державному підприємству "СЕТАМ" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію в рамках виконавчого провадження № 64988564 чи іншого виконавчого провадження, майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою до ПАТ «Марфін Банк» та ПП «Ратмир-Соло» про визнання недійсним договору іпотеки та кредитного договору.

31.01.2020 року усі іпотечні зобов`язання за іпотечним договором № 655 від 28 вересня 2005 року припинені, проте, банк 19.03.2021 року незаконно, на її думку, отримав у Голосіївському районному суді м. Києва виконавчий лист № 752/2605/13-ц, згідно якого звернуто, у подвійне стягнення, предмет іпотеки за не діючим іпотечним договором № 655 від 28 вересня 2005 року, яким є квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки (за експертною оцінкою 2015року) у розмірі 3 840 850 грн.

Вказаний виконавчий лист було передано на примусове виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Авторгову А.М., який постановою від 29.03.2021 року відкрив виконавче провадження № № 64988564, та постановою приватного виконавця Авторгова А.М. від 13.04.2021 було здійснено опис та арешт зазначеної квартири.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.07.2021 по справі № 752/2605/13-ц, яку залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.12.2021, постанову приватного виконавця від 13.04.2021 про опис та арешт квартири визнано незаконною та скасовано.

Разом з тим, 12.01.2022 року, за ініціативою банку, приватний виконавець Авторгов А.М. повторно здійснює опис та арешт квартири, яка є предметом іпотеки за спірним іпотечним договором.

За таких обставин позивачка зазначає, що є обгрунтовані побоювання, що банк разом із приватним виконавцем Авторговим А.М. здійснять продаж предмету іпотеки-квартири, який позивачка просить суд визнати недійсним, що унеможливить ефективний захисту і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1291 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Фактично заявник просить ужити заходів забезпечення позову з метою перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

ВС у постанові від 3.04.2019 у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно з якою суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Ужиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також у контексті їх співмірності та відповідності до заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

постановив:

в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», Приватного підприємства «Ратмир-Соло», третя особа: Приватне підприємство «Раном», про визнання недійсним договору іпотеки та кредитного договору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко