АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року

м. Чернівці

справа № 727/6743/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.

секретар Паучек І. І.

позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк»

відповідач ОСОБА_1

апеляційні скарги Акціонерного товариства «Сенс Банк» та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Нестеренко Є. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість в сумі 112 503 гривні 87 копійок за кредитним договором №500641994 від 18 січня 2018 року.

Посилався на те, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору №500641994 від 18 січня 2018 року отримав кредит у розмірі 99 999 гривень. Відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого станом на 22 липня 2022 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 112 503 гривні 87 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 53 257 гривень 94 копійки, заборгованості за відсотками в сумі 14 486 гривень 33 копійки та заборгованості за комісією в сумі 44 399 гривень 60 копійок

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500641994 від 18 січня 2018 року в сумі 68 104 гривні 27 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 53 257 гривень 94 копійки та заборгованості за відсотками в сумі 14 846 гривень 33 копійки.

Суд виходив з того, що позивач виконав свій обов`язок за кредитним договором від 18 січня 2018 року, надавши відповідачу кошти у кредит у передбачений угодою спосіб, а відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання з повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за тілом кредиту та за відсотками.

Банк не мав права встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. З огляду на те, що банк отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, така умова договору є нікчемною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 11 854 гривні 77 копійок.

АТ «Альфа-Банк» в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Сторони посилаються на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність стягнення з нього комісії. Однак суд не звернув увагу не те, що ним було сплачено в рахунок погашення комісії 56 249 гривень 50 копійок. Вказану суму слід відняти від заборгованості, яку стягнув суд першої інстанції.

АТ «Альфа-Банк» зазначає, що умови кредиту в частині сплати комісії повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи відзиви на апеляційні скарги не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

18 січня 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір №500641994. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 99 999 гривень строком на 48 місяців з фіксованою процентною ставкою 16,99 відсотків річних. Також сторони погодили комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,25 процентів від суми кредиту (а.с.51,52).

З розрахунку заборгованості вбачається, що банком відповідачу нарахована заборгованість за кредитним договором №500641994 від 18 січня 2018 року в сумі 112 503 гривні 87 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 53 257 гривень 94 копійки, заборгованості за відсотками в сумі 14 486 гривень 33 копійки та заборгованості за комісією в сумі 44 399 гривень 60 копійок (а.с.20).

АТ «Альфа-Банк» змінив своє найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), що підтверджується випискою з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутом Акціонерного товариства «Сенс Банк» та протоколом позачергових зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» №2/2022 від 18 серпня 2022 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк», слід задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення комісії не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що умова кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредиту є нікчемною.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

З огляду на вказане умова договору №500641994 від 18 січня 2018 року щодо нарахування та оплати комісії за обслуговування кредиту відповідає вимогам закону, чинному на день укладення кредитного договору.

З розрахунку заборгованості вбачається, що банком відповідачу за період з 19 лютого 2020 року по 19 жовтня 2021 року нарахована комісія за обслуговування кредиту в сумі 44 399 гривень 60 копійок. Така комісія підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до умов кредитного договору.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено в частині відмови в позові про стягнення комісії з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його в цій частині слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаної позовної вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість відповідно до умов кредитного договору №500641994 від 18 січня 2018 року за комісією в сумі 44 399 гривень 60 копійок.

Також слід змінити резолютивну частину Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2022 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» загальної суми заборгованості за кредитним договором №500641994 від 18 січня 2018 року, визначивши її в сумі 112 503 гривні 87 копійок

В решті рішення слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд прийшов до висновку про задоволення позову.

З меморіального ордера № від 3 серпня 2022 року вбачається, що позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір в сумі 2481 гривні (а.с.1).

З меморіального ордера № від 10 листопада 2022 року вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 3754 гривні 50 копійок, хоча мав сплатити відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» 3751 гривню 50 копійок.

Отже з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» слід стягнути 6 202 гривні 50 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2022 року в частині відмови в позові Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення комісії скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення комісії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №500641994 від 18 січня 2018 року за комісією в сумі 44 399 гривень 60 копійок.

Змінити резолютивну частину рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2022 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» загальної суми заборгованості за кредитним договором №500641994 від 18 січня 2018 року, визначивши її в сумі 112 503 (сто дванадцять тисяч п`ятсот три) гривні 87 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 6 202 (шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 грудня 2022 року.

Головуючий О. О. Одинак

Судді М. І. Кулянда

Н. Ю. Половінкіна