ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/6207/15-ц Номер провадження 22-ц/814/4705/22Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Ряднини І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката -Лисенка Андрія Олександровича

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 24 серпня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив суд визнати виконавчий лист, виданий 06 квітня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова у справі №644/6207/15-ц таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що питання заборгованості боржника ОСОБА_1 врегульоване сторонами в добровільному порядку поза межами виконавчого провадження. Зобов`язання боржника відсутнє у зв`язку з його припиненням.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 серпня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що, заявником не було доведено факт виконання рішення добровільно поза межами виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 діючи через свого представника, просив ухвалу скасувати, а заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити. Посилався на ті ж обставини, якими обґрунтовував заяву та наголошував, що борг був ним погашено повністю у добровільному порядку.

Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Даний спір виник у сфері примусового виконання судових рішень органами державної виконавчої служби та регулюється нормами цивільного процесуального законодавства (розділи VI, VII ЦПК) та Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень, складається з сукупності дій, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обставини, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Закон передбачає випадки закінчення виконавчого провадження на підставі рішення яке приймає самостійно виконавець, так і на підставі судового рішення.

Однією з підставою закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).).

Іншою підставою закінчення виконавчого провадження є визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (пункт 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).).

Повноваження суду на вирішення цього питання, як такого, що виникає в процесі примусового виконання судового рішення, передбачені статтею 432 ЦПК. За правилами цієї норми суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Сукупний аналіз статті 39 Закону та статті 432 ЦПК свідчить про те, що добровільне виконання боржником зобов`язань за судовим рішення поза межами процедури примусового виконання рішення органами виконавчої служби є підставою для застосування механізму статті 432 ЦПК, а фактичне виконання рішення на стадії примусового виконання (за відкритим виконавчим провадження), що позбавляє таке виконання ознак добровільності, є підставою для закінчення провадження за статтею 39 Закону.

Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, можуть бути тоді, коли обов`язок боржника припиняється з передбачених законом підстав (глава 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК), та тоді коли є помилка видачі виконавчого документу.

Виконавець закінчує виконавче провадження у зв`язку з визнанням виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, тільки на підставі судового рішення (пункт 5 частини 1 статті 39 Закону).

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 2 статті 40 Закону).

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року у справі № 644/6207/15-ц року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 вересня 2007 року в розмірі 704717,84 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654 грн.

На підставі вказаного судового рішення видано виконавчі листи.

Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 30 вересня 2021року відкрито виконавче провадження № 66738738.

09 грудня 2021 року представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до відділу ДВС з заявою в якій повідомив, що заборгованість по виконавчим документам сплачена в повному обсязі. Тому просив закінчити виконавче провадження №64923161, №66738738 відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закон України «Про виконавче провадження».

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 , також звернувся до ВДВС про закриття виконавчого провадження №66738738.

Постановою державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11 січня 2022 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №644/6207/15-ц закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Виконавчі документи щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження виділені в окреме провадження. В постанові зазначено, що кошти у повному обсязі сплачені боржником, про що свідчить заява стягувача (а.с.41).

Постанова державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11 січня 2022 року про закінчення виконавчого провадження за пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» не скасована та є чинною.

Встановлено, що вказану постанову державним виконавцем винесено за наслідками повідомлення стягувача АТ КБ «ПриватБанк» про повну сплату заборгованості, тобто прийнято процесуальне рішення про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 644/6207/15-ц №56500997 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, висновок суду про те, що заявником не було доведено той факт, що зобов`язання ним було виконано поза межами виконавчого провадження, є вірним.

За умови чинності постанови державного виконавця від 11 січня 2022 року про закінчення виконавчого провадження за пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», підстав для визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, за правилами статті 432 ЦПК України, немає.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 24 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст постанови складено 26.12.2022.

Головуючий: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль