ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року

справа № 702/168/22
провадження № 22-ц/821/806/22
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря - Любченко Т. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя,у складі головуючого судді Жежер Ю. М.,

в с т а н о в и в :

18 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, з наведенням відповідних мотивів позову та включивши до його змісту перелік майна, яке, за його переконанням, перебуває у спільній сумісній власності сторін та про виділення частки з якого ним поставлено питання в позові.

Одночасно з позовною заявою позивачем, з посиланням на норми статей 116, 117, 118 ЦПК України до суду скеровано заяву про забезпечення доказів шляхом зобов`язання відповідача надати безпосередньо йому та суб`єкту оціночної діяльності доступ до оспорюваного майна для його оцінки.

Наведена заява мотивована тим, що раніше ОСОБА_1 звертався до Монастирищенського районного суду Черкаської області з позовом до відповідачки про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, проте позовна заява була йому повернута з підстав не усунення її недоліків, зокрема з посиланням на те, що ним не надано оцінку рухомому майну суб`єктом оціночної діяльності.

Водночас, для проведення оцінки нерухомого майна, що підлягає поділу, ОСОБА_1 неодноразово повідомляв ОСОБА_2 , що має намір прибути з оцінювачем для оцінки спільного майна подружжя. Однак, доступ до огляду майна для його оцінки ОСОБА_2 не надала, заявивши, що вказаний доступ буде наданий нею лише за рішенням суду.

Переконаний, що відповідач ОСОБА_2 умисно перешкоджає огляду та оцінці майна, маючи намір привласнення його частки у майні.

Просив зобов`язати ОСОБА_2 надати йому та суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_3 доступ до огляду для оцінки майна, яке включено в предмет позовної заяви про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя та знаходиться за адресами в м. Монастирище Уманського району, зокрема, по АДРЕСА_1 , по АДРЕСА_2 , та по АДРЕСА_3 .

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2022 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя задоволено частково.

Забезпечено докази шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати доступ до огляду для оцінки майна, яке включено в предмет позовної заяви про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що оскільки, для визначення вартості майна необхідно провести оцінку майна, яка проводиться суб`єктом оціночної діяльності, а відповідач ОСОБА_2 перешкоджає (не надає) доступу до спірного майна сторін, тобто, утруднює позивачу подачу необхідних доказів (звіту про оцінку майна), суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення доказів підлягає до часткового задоволення, та вважав за необхідне забезпечити докази шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати доступ до огляду для оцінки майна, яке включено в предмет позовної заяви та є у спільній сумісній власності подружжя, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, місцевий суд зазначив, що заява про забезпечення доказів в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати доступ до огляду для оцінки майна, яке включено в предмет позовної заяви та знаходиться за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів, того що спірне майно знаходиться за вказаними адресами, а також доказів неможливості проведення огляду у квартирі по АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить, в тому числі, і позивачеві ОСОБА_1 . Та доказів належності сторонам нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 , де, на думку позивача, знаходиться оспорюване майно.

В апеляційній скарзі поданій, 09 травня 2022 року, ОСОБА_1 , з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права які привели до постановлення помилкової ухвали суду, порушено питання про скасування ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2022 року та задоволення поданої ним заяви про забезпечення доказів шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати доступ йому та суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_3 до огляду для оцінки майна, яке включено в предмет позову про виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, що розташоване в АДРЕСА_1 , по АДРЕСА_2 , та по АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що в січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з аналогічним позовом до ОСОБА_2 , навівши перелік майна, яке набуте у шлюбі та знаходиться за різними адресами в АДРЕСА_1 , знаходиться трикімнатна квартира, яка належить сторонам спору та їх спільній доньці ОСОБА_4 в рівних частках, в якій сторони проживали до травня 2021 року, до розірвання шлюбу. По АДРЕСА_2 , в трикімнатній квартирі яка переобладнана ОСОБА_2 під перукарню, де працюють наймані працівники, однак все обладнання набуто за кошти подружжя до початку підприємницької діяльності, в приміщенні крім того проведено капітальний ремонт, та по АДРЕСА_3 де знаходиться куплений сторонами металевий павільйон.

Ухвалою місцевого суду вище приведена позовна заява була залишена без руху з пропозицією в якості усунення недоліків надати оцінку нерухомого майна за участю фахівців у сфері оціночної діяльності. На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 , однак ОСОБА_2 відмовилася надати для огляду речі, пригрозила оцінювачу та образила його, про що було складено акт.

Вказана позовна заява ухвалою місцевого суду, за невиконання вимог ухвали про залишення її без руху, повернута йому.

Звернувшись до іншого суб`єкта оціночної діяльності, скаржник у письмовій формі шляхом поштового направлення 28 лютого 2022 року, 25 березня 2022 року та 31 березня 2022 року повідомляв ОСОБА_2 про надання нею доступу для огляду майна, однак такий доступ не було отримано, що послугувало підставою для звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Євтушенко М. П., посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні та залишити ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2022 року, у даній справі, без змін.

Зазначивши при цьому, що заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів є намаганням позивача перекласти обов`язок доведення обставин позовної заяви на суд, що порушує змагальність сторін. Крім того, позивач не наводить доказів як фактичної наявності майна зазначеного в заяві так і доказів, що підтверджують неможливість витребування даних доказів.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Євтушенка М. П., переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя. До переліку майна вказаного в позовній заяві, за твердженням позивача, увійшло майно розташоване за адресами в м. Монастирище Уманського району, зокрема по АДРЕСА_1 , по АДРЕСА_2 , та по АДРЕСА_3 (а. с. 1-5).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11 червня 202 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набули права власності рівних частках на трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Згідно рішення Виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про переобладнання квартири АДРЕСА_4 від 26 вересня 2002 року, ОСОБА_2 надано дозвіл на переобладнання квартири АДРЕСА_4 (а. с. 8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 володіє: 1/3 частиною квартири за адресою АДРЕСА_1 ; нежитловим приміщенням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_3 , набутим нею на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 липня 2008 року та зареєстровано 02 вересня 2008 року (а. с. 9 - 11,12,13).

Згідно рішення Монастирищенської міської ради від 23 вересня 2003 року № 8-8 прийнято у комунальну власність м. Монастирище гуртожитки, зокрема, за адресою АДРЕСА_5 , які належали ВАТ «Теком». Передано гуртожиток, зокрема по АДРЕСА_5 для оперативного управління до ДП «Житлокомунгосп» (а. с. 14).

Задовольняючи частково клопотання про забезпечення доказів шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати доступ до огляду для оцінки майна, яке включене в предмет позовної заяви, та розташоване, зокрема за адресою АДРЕСА_3 , суд першої інстанції виходив з того що, заявником фактично доведено потребу у отримання вказаного доказу у вигляді подальшої оцінки майна за відсутності самостійної можливості позивача отримати вказаний доступ без судового рішення.

В іншій частині заяву було відхилено з підстав відсутності даних як про належність вказаного майна сторонам так і відсутність даних про місце його знаходження.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ЦПК України

Положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України також визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ч. ч. 2-4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно з ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

За приписами ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Так, процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Отже, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому.

Виходячи зі змісту поданої заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів, її заявлено, по суті, лише та виключно з тих підстав, що докази, які заявник просить забезпечити, а саме надати доступ до огляду майна яке включене в предмет його позовної заяви, нададуть можливість провести оцінку майна, що перебуває у спільній сумісній власності колишнього подружжя, питання про виділ частки в якому ставиться позивачем. Наявність такої інформації беззаперечно надасть суду можливість поза розумним сумнівом встановити розмір та вартість майна, однак розглядаючи питання про задоволення заяви про забезпечення доказів результат її розгляду витікав з мотивації та аргументації самої заяви з наведенням доказів щодо того, що спірне майно, зокрема за адресою АДРЕСА_2 , дійсно належить сторонам на праві власності, а оспорюване ними майно безпосередньо в ньому знаходиться.

Крім того, як зазначалося вище, окрім сторін у даній справі співвласником квартири АДРЕСА_6 є ОСОБА_1 , в розмірі частки 1/3, яка, як співвласник майна, не залучена до участі у даній справі. В свою чергу, доказів неможливості проведення огляду вище приведеної квартири, яка на праві спільної часткової власності, що становить 1/3, в тому числі, належить і позивачеві, ним же при ініціюванні заяви про забезпечення доказів не надано.

За наведених обставин, судова колегія приходить до переконання, що місцевим судом при вирішення вказаного процесуального питання повно з`ясовано обставини, що мають значення для розгляду заяви про забезпечення доказів, при постановленні оскаржуваної ухвали суд дотримався норм процесуального права, які регулюють приведені правовідносини, з огляду на вказане підстав для скасування оскаржуваної ухвали у судом апеляційної інстанції не виявлено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ЦПК України.

З наведеного слідує висновок, що заява про забезпечення доказів була вмотивовано відхилена місцевим судом в частині яка не була доведена ОСОБА_1 в контексті статей 116, 117 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом частково дублюють мотиви безпосередньо самої заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів та ніяким чином не спростовують висновків місцевого суду зроблених в оскаржуваній ухвалі.

Окремо судова колегія зазначає, що процес доказування та докази, які надаються в обґрунтування позиції сторін, використовуються ними ж для того, щоб довести свою правоту в конфліктних правовідносинах і захистити чи відновити свої права. Саме, від якості та повноти, поданих доказів, залежить майбутня позиція суду у вирішенні відповідного конфлікту між сторонами і прийняття мотивованого рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 червня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко