Справа №489/11/21
Провадження №2/489/148/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31 жовтня 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом
Представниця позивача звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності його дядьку ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 його дядько ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на Ѕ частку спірного житлового будинку. Його мати, ОСОБА_3 , як єдиний спадкоємець, фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , як така, що була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не встигла оформити свої спадкові права. ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20 червня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його сестра, відповідачка по справі, також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, постановою Другої миколаївської державної нотаріальної контори, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , через відсутність підтверджуючих документів про право власності на спадкове майно.
Ухвалою суду від 18.01.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22.01.2021, витребувано докази.
Ухвалою суду від 12.05.2021, відкладено розгляд справи та витребувано докази.
Ухвалою суду від 07.12.2021, закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано докази.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представниці позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача по справі. Просить позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалась.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 22.01.2021, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить: на праві приватної власності ОСОБА_4 (померлій особі) Ѕ частка, та ОСОБА_3 Ѕ частка, на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 11.09.2003 виданого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 6-1423; свідоцтва про право на спадщину від 10.02.1989, виданого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-498; дублікату свідоцтва про право на спадщину від 11.09.2003, виданого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 6-1424; свідоцтва про право на спадщину від 10.02.1989, виданого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-500.
Вказане підтверджується довідкою з Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 04.02.2021 за вих. № 258.
Представниця позивача в позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на Ѕ частку спірного житлового будинку. ОСОБА_3 , як єдиний спадкоємець, фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , як така, що була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не встигла оформити свої спадкові права.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкуваня спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 17.12.2020, зокрема, ОСОБА_3 , станом на 19.01.2019 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Знята з реєстрації 18.02.2019.
Відповідно до листа Державного нотаріального архіву Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.05.2021 за вих. № 686/01-21-2, алфавітні книги обліку спадкових справ та Книги обліку спадкових справ Другої миколаївської державної нотаріальної контори м. Миколаєва за період з 1997 по 1999 рік включно на зберігання до Державного нотаріального архіву Миколаївської області не передавались, перевірити факт заведення спадкової справи за цей період неможливо. Згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ та Книг обліку реєстрації спадкових справ Другої Миколаївської державної нотаріальної контори за період з 200 по 2007 рік включно спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заводилася.
Інших доказів на підтвердження зазначеного в позові, ні позивачем, ні представницею позивача до матеріалів справи не долучено. Клопотань про витребування доказів заявлено не було.
Тобто, ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР свідчить про прийняття спадщини. Про відмову від спадщини остання не заявляла, інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини спадкодавця відсутні.
З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 20.06.2019, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських і побутових будівель та споруд АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідним сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_3 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 03.06.2021.
20 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Другою миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Токіой І.В. від 28.12.2020 за вих. № 1648/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останнім не було надані документи, на підставі яких право власності на спадкове майно належало спадкодавцю.
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 216/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 .
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Окрім цього, згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп..
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст судового рішення складено «01» грудня 2022 року.
Суддя Н.О. Рум`янцева