справа №176/2516/22
провадження №2/176/960/22
у х в а л а

22 грудня 2022 р. Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Крамар О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ :

16 грудня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами вважаю, що дана заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява ОСОБА_1 має дві вимоги майнового характеру, однак, всупереч вимог п.3,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України останнім у позовній заяві не зазначено ціну позову.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Разом з тим, так, згідно із вимогами ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до абзацу 1 ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Так, ОСОБА_1 , окрім вимоги щодо стягнення належних при звільненні сум, заявив вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.1ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпПУ, не відповідає ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану працівником роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене ст. 117КЗпПУ, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання, а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку.

Отже, пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на інші вимоги позивачів у трудових спорах, в тому числі про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Інших підстав звільнення позивача від сплати судового збору, останнім у позовній заяві не зазначено.

Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1відсоток ціни позову,але неменше 0,4розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Отже, позивачу необхідно зазначити у позовній заяві ціну позову та сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1 відсотка від розрахованої суми середнього заробітку, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, позивачем до позовної заяви, як доказ наявності заборгованості, додано довідку №727 від 13.12.2022 року, яка не містить ні реквізитів, ні печатки підприємства, що її видало. Згідно ч. 1,2ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність усунення вищевказаних недоліків та надання позивачеві строку для їх усунення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.175,177,185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку - залишити без руху, надавши заявникові строк, який не може перевищувати десяти днів з часу отримання ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків та роз`яснивши, що у разі не виконання вимог ухвали подана заява буде повернута.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя