ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/25/22 Номер провадження 22-ц/814/1013/22Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Владімірові Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Колотія Сергія Миколайовича на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року, в складі судді Должка С.Р., дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначена, за скаргою адвоката Фелоненка Григорія Михайловича в інтересах Соціально-гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради, зацікавлена особа начальник Зіньківського відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Осіпова Світлана Михайлівна, на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2022 року адвокат Фелоненко Г.М. звернувся до суду в інтересах Соціально-гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради зі скаргою на рішення державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначав, що на виконанні у Зіньківському відділі виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження №68033446 про стягнення з Соціально-Гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 252008,90 грн. та стягнення виконавчого збору в розмірі 25 200,89 грн.

Вважаючи неправомірними дії державного виконавця при обрахуванні виконавчого збору, розмір якого визначено з порушенням п. 1 ч. 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», просив визнати незаконною та скасувати постанову Зіньківського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 05.01.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП№68033446 про стягнення з Соціально-Гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 252008,90 грн. та стягнення виконавчого збору у розмірі 25200,89 грн.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року скаргу адвоката Фелоненка Г.М. в інтересах Соціально-гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради, зацікавлена особа начальник Зіньківського відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Осіпова Світлана Михайлівна, на рішення державного виконавця задоволено.

Визнано неправомірними та скасовано постанову від 05.01.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП№68033446 про стягнення з Соціально-Гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 252008,90 грн. та стягнення виконавчого збору у розмірі 25200,89 грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат Колотій С.М. оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу в зв`язку з її незаконністю.

На апеляційну скаргу надійшов відзив начальника відділу з питань юридичного забезпечення та проектно-інвестиційної діяльності Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Гармаш І.О., у якому спростовуючи доводи апеляційної скарги, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, як постановлену з дотриманням закону.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Зіньківському відділі державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження №68033446 про стягнення з Соціально-Гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 252008,90 грн.

11.01.2022 року на адресу Боржника надійшла постанова від 05.01.2022 року про відкриття виконавчого провадження ВП №68033446, згідно якої начальником Зіньківського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження про стягнення з Соціально-Гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 252008,90 грн. та стягнення виконавчого збору у розмірі 25200,89 грн.

Не погодившись з такими діями державного виконавця, боржник оскаржив постанову про відкриття виконавчого провадження в судовому порядку.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що з боржника стягується виконавчий збір у сумі 23 662,80 грн., що на 2 366,28 грн. більше від необхідного розміру до складу якого не зараховуються відсотки від присуджених судовим рішенням платежів, які підлягають негайному виконанню.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони прийняті з порушенням норм процесуального права.

За нормами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми закону, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такий правовий висновок наведений в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року у справі №927/769/16, від 10 квітня 2019 року у справі №766/740/17-ц та від 24 квітня 2019 року у справі №509/4842/17.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до сталої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у справах №161/8267/17 від 30 січня 2019 року, №682/3112/18 від 04 березня 2020 року на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

В даному випадку, предметом оскарження - є не згода боржника саме з обрахованим державним виконавцем розміром виконавчого збору. При цьому, ставлячи питання про скасування всієї постанови про відкриття виконавчого провадження, скаржник не наводить жодних правових обґрунтувань в чому полягає невідповідність даної постанови вимогам закону, мотивуючи своє оскарження лише вказівкою на не вірно обрахований розмір виконавчого збору.

Не дивлячись на зазначене, суд при розгляді скарги не уточнив з яких правових підстав дана постанова підлягає скасуванню в повному обсязі, своє рішення з цього приводу ніяк не мотивував, формально зазначивши про помилковість обрахування розміру виконавчого збору, безпідставно скасував постанову про відкриття виконавчого провадження в цілому.

Враховуючи, шо предметом спору в даному випадку є виключно незгода боржника з діями державного виконавця в частині нарахування виконавчого збору, що в розумінні ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів - провадження по справі підлягає закриттю.

Однак, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та розглянув скаргу в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами першою, другою статті 377 ЦПК України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи встановлені апеляційним судом порушення норм процесуального права в частині недотримання правил предметної підсудності, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала місцевого суду скасуванню, а провадження по справі за скаргою на рішення державного виконавця закриттю.

За вказаних обставин, заявнику необхідно роз`яснити його право на оскарження дій державного виконавця з питань виконавчого збору в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 255 п.1, 256, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Колотія Сергія Миколайовича задовольнити частково.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз`яснити Соціально-гуманітарному відділу Опішнянської селищної ради його право на звернення з вимогами про оскарження рішення державного виконавця в частині визначення розміру виконавчого збору в порядку адміністративного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 червня 2022 року.

Судді : О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна