КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року

справа № 758/6157/19

провадження № 22-ц/824/3034/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року, постановлене під головуванням судді Скрипник О.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив відшкодувати матеріальну та моральну шкоду з відповідача, завдану залиттям квартири.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . 28.02.2019 року з вини відповідача, власника квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, над квартирою позивача по АДРЕСА_3 сталося залиття, внаслідок чого позивачу були заподіяні збитки.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 7 969,00 грн; моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн, всього - 11 969,00 грн, судовий збір у розмірі 1536, 80 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 6169 гривень, вартість проведеного експертного дослідження в сумі 1800 гривень, моральну шкоду 2000 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень, судовий збір в сумі 1536,80 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на те, що суд безпідставно встановив те, що залиття сталося з квартири відповідача та вину в залитті поклав на відповідача.

Апелянт вказує на неналежне оформлення акту про залиття. Зокрема, в акті відсутні підписи винної та потерпілої сторони, не зазначено причину залиття. Звіт про оцінку збитків не спростовує та не підтверджує факт залиття з квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 28.09.2016 р.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_1 .

Так, 28.02.2019 року з вини власника квартири АДРЕСА_4 сталося залиття квартири АДРЕСА_5 , розташованої поверхом нижче, внаслідок чого позивачу були заподіяні збитки.

Відповідно до Акту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» від 28.02.2019 р., залиття в квартирі АДРЕСА_5 сталося з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 через самостійно проведену заміну розводки санвузла мешканцями квартири АДРЕСА_2 . На момент обстеження вентиль стояка перебував в належному стані (а.с. 18).

У відповідності до статті 151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до Звіту №26/12 про оцінку збитків від 03.04.2019 року, розмір матеріальних збитків, який завдано ОСОБА_1 в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 станом на момент складання даного звіту становить 6 169, 00 грн.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини відповідача у спричиненні вказаної шкоди.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 6 169,00 грн, оскільки на підставі належних та допустимих доказів у справі судом встановлено, що саме з вини відповідача сталося залиття, внаслідок чого належне позивачу майно було пошкоджено. Судом також вірно встановлено причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненням шкоди позивачу.

Показам свідка ОСОБА_3 районним судом надано належну оцінку. Доказів того, що залиття сталося не з квартири ОСОБА_2 , а з іншої квартири до суду не надано.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 2000 гривень, суд вірно керувався п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 та виходив із принципу пропорційності та вимог розумності, виваженості та справедливості.

Так, згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано:

- копію угоди про надання юридичної допомоги від 16.04.2019 року, п. 4.2, 4.3 якого визначено вартість юридичних послуг у розмірі 10000 грн;

- квитанцію про сплату коштів у розмірі 10000 за надання юридичних послуг відповідно до п. 4.3 договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи ціну позову, обсяг виконаних робіт та складність справи колегія суддів приходить до висновку про зменшення, визначеного судом першої інстанції, розміру витрат на правничу допомогу до 5000 грн. Відтак рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Отже, суд присуджує позивачеві понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536,80 грн, витрати на проведення експертного дослідження - 1800,00 грн та витрати на правову допомогу -5 000,00 грн.

Колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши її розмір до 5 000,00 грн, в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року змінити зменшивши суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , витрат на правову допомогу з 10 000 грн до 5000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді