Дата документу 21.06.2022 Справа № 333/5602/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/5602/20 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
№ 22-ц/807/961/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРДЕБТ ПЛЮС», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про захист прав споживача фінансових послуг, про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним, скасування рішення та запису державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., про захист прав споживача фінансових послуг, про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним, скасування рішення та запису державного реєстратора.

В обґрунтування заяви зазначала, що 24 червня 2008 року Позичальником ( ОСОБА_1 , надалі - Позивач) та ВАТ «Сведбанк» був підписаний кредитний договір № 0710/0608/55-023, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді споживчого кредиту у розмірі 50 000,00 доларів CША на строк до 24 червня 2018 року. Одночасно, між ВАТ «Сведбанк» та Позичальником був підписаний іпотечний договір № 0710/0608/55-023-Z-1, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О. В. за № 1524, в забезпечення належного виконання вимог ВАТ «Сведбанк» за кредитним договором від 24 червня 2008 року № 0710/0608/55-023.

На забезпечення виконання основного зобов`язання, була надана в іпотеку ВАТ «Сведбанк» квартира за АДРЕСА_1 .

Станом на момент передачі в іпотеку, право приватної спільної власності на квартиру, зареєстроване в рівних частинах по 1/3 частки за: ОСОБА_1 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 (прізвище змінено на ОСОБА_6 , в резул

ьтаті укладення шлюбу).

24 червня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О. В., за реєстраційним номером обтяження № 7445375, накладена заборона (зареєстровано в реєстрі за № 1525) на нерухоме майно (відчуження) квартири, розташованою за адресою АДРЕСА_2 (Реєстрацій номер майна (далі - РИМ): 18071361) на підставі договору іпотеки № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24.06.2008 року.

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та AT "ДЕЛЬТА БАНК" від 25 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. (про що зроблено записи в реєстрі за № 1306), право вимоги за вказаним кредитним договором отримало AT "ДЕЛЬТА БАНК".

На підставі цього ж договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року прийнято рішення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснено заміну іпотекодержателя з ПАТ «Сведбанк» на AT "ДЕЛЬТА БАНК", про що надаю інформаційну довідку № 34039065. Мова йде про рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича за реєстраційним номером в Державному реєстрі іпотек № 7445759, від 10 листопада 2012 року, запис в реєстрі за № 1306 про державну реєстрацію обтяження іпотекою квартири за номером АДРЕСА_3 , РНМ: НОМЕР_1 .

Листом (вих. № 2425445/КД+ИД) ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» повідомило Позивача, що між ним та AT "ДЕЛЬТА БАНК, 13 травня 2020 року, укладений договір про відступлення прав вимоги № 2245/К/1, за умовами якого, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» є новим кредитором за кредитним договором від 24 червня 2008 року № 0710/0608/55-023, та іпотекодержателем за іпотечним договором № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24 червня 2008 року. Доказів про відступлення прав вимоги, зокрема, за кредитним договором № 0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року та іпотечним договором № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24.06.2008 року, надано не було.

Після цього, Позивачем отримана вимога (вих. № 2425445/ЖД370 від 10.07.2020 року) від ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», де вказано, що останнє є новим кредитором та іпотекодержателем за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами, внаслідок чого, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» вимагає погашення, на його користь, наявної кредитної заборгованості, в противному випадку погрожує звернути стягнення на предмет іпотеки.

Зміст інформаційної довідки № 221539190 від 26 серпня 2020 року свідчить, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема про реєстрацію (індексний номер: 52239343) змін обтяження нерухомого майна іпотекою (номер запису про іпотеку 36498453) та здійснено заміну іпотекодержателя з AT "ДЕЛЬТА БАНК" на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». Підставою для таких реєстраційних дій зазначений договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та AT "ДЕЛЬТА БАНК" від 25 травня 2012 року.

Позивач зазначає, що фінансові послуги надаються або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не має статусу фінансової установи. За таких умов, відступлення AT "ДЕЛЬТА БАНК" на користь ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» права вимоги за кредитним договором № 0710/0608/55-023 від 24 червня 2008 року та за іпотечним договором № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24 червня 2008 року є протиправним, та таким, що дає підстави для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, зокрема, в частині вказаного кредитного та іпотечного договору. ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не має ліцензії на здійснення валютних операції.

Самостійною підставою для скасування рішення щодо заміни іпотекодержателя з AT "ДЕЛЬТА БАНК" на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» позивача вважає, те що підставою для такого рішення в реєстрі зазначено договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та AT "ДЕЛЬТА БАНК" від 25 травня 2012 року. В той же час, цей договір не може бути підставою для такого, адже він укладений задовго до ймовірного отримання ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» права вимоги згідно вищевказаного договору про відступлення від 13 травня 2020 року.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 2245/К/1 від 13 травня 2020 року в частині права вимоги за кредитним договором № 0710/0608/55-023 від 24 червня 2008 року та за іпотечним договором № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24 червня 2008 року; скасувати рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52239343 від 14 травня 2020 р. та запис про іпотеку № 36498453.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вважав таким, що не ґрунтується на законі посилання відповідача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Зокрема, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний позивачем договір відступлення, в заявленій ним частині, впливає на його права та обов`язки, він вважає, що даним договором порушуються його права, відповідачі заперечують відносно заявлених позовних вимог, що вказує на існування предмету спору та підстави для розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції було встановлено, що 24 червня 2008 року між позивачем, як позичальником, та ВАТ «Сведбанк», як кредитором, був укладений кредитний договір № 0710/0608/55-023, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді споживчого кредиту у розмірі 50 000,00 доларів CША, на строк до 24 червня 2018 року. Для забезпечення виконання цього кредитного договору, між позивачем, майновими поручителями - ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ВАТ «Сведбанк» був укладений іпотечний договір № 0710/0608/55-023-Z-1, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О. В. за № 1524. Предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_4 , співвласниками якої є позивач та треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (Т. 1 а.с. 4-20. Т. 2 а.с.34-72).

На підставі укладеного 25.02.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., АТ «ДЕЛЬТА БАНК» набуло право вимоги до позивача за вищевказаними кредитним договором та іпотечним договором (Т. 1 а.с. 71).

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 р. відкликана банківська ліцензія та постановлено про ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Дані обставини є загальновідомими, оскільки відомості про них розміщені в публічному доступі.

З копії протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-03-24-000001-b, сформованого 14.04.2020 року (Т. 1 а.с.81), копії договору №2245/К/1 від 13.05.2020 р. про відступлення права вимоги (далі спірний договір) (Т. 1 а.с. 23-26), Додатків до цього договору №1, №2 (Т.2 а.с. 4,5, 8-13) вбачається наступне. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02 жовтня 2015 року «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато ліквідаційну процедуру AT «Дельта Банк», в подальшому строки ліквідації продовжувались у встановленому законодавством порядку. 14.04.2020 р. в порядку реалізації активів АТ «ДЕЛЬТА БАНК», яке перебуває в стані ліквідації, з урахуванням вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», був проведений електронний аукціон з продажу вимог вищевказаного Банку за кредитними договорами та іпотечним договорам, які забезпечують ці кредитні договори, в тому числі вищевказаного кредитного договору № 0710/0608/55-023 та іпотечного договору № 0710/0608/55-023-Z-1 (лот GL3N217533). За результатами цього електронного аукціону переможцем визначено ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Відомості про зміну іпотекодержателя за вищевказаним іпотечним договором з АТ «ДЕЛЬТА БАНК» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» 14.05.2020 р. внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52239343, від 14 травня 2020 р. (запис про іпотеку № 36498453). (Т.1 а.с 28).

З відповіді Національного Банку України №б/н від 31.08.2020 р., на звернення позивача (Т. 1 а.с. 27), вбачається, що інформація про ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до Державного реєстру фінансових установ не вносилось і статусу фінансової установи дане товариство не має.

Згідно з п. 1 спірного договору, За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекоднвців) і поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржнику за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2 спірного договору, За цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу для гашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів Боржників тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 2 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

Згідно з п. 4, п.п. 4.1 спірного договору, права вимоги, що відступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом електронного аукціону №иА-ЕА-2020-03-24-000001-b від 14.04.2020 року, переможцем яких визнаний Новий кредитор. Загальна сума, яка підлягає сплаті Новим кредитором як переможцем зазначених відкритих торгів (аукціону), AT «ДЕЛЬТА БАНК», складає 19 926 440,87 (дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот двадцять шість тисяч чотириста сорок гривень 87 коп. (не оподатковується ПДВ). Сторони домовились, що за відступлення Права вимоги за цим Договором Новий кредитор сплачує Банку кошти у сумі 6 290 726,57 грн. (Шість мільйонів двісті дев`яносто тисяч сімсот двадцять шість гривень 57 коп. (не оподатковується ПДВ), надалі за текстом «Ціна договору». Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у обсязі до моменту набуття чинності цим Договором на підставі протоколу, сформованого за результатами торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.

Відповідно до Додатків до цього договору №1, №2 (Т.2 а.с. 8-13), на підставі вищевказаного спірного договору, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» відступлено право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за кредитним договором № 0710/0608/55-023, у наступних розмірах: основана заборгованість по тілу кредиту станом на 13.05.2020 р. 41841,45 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 1121129.10 грн.; заборгованість за процентами, станом на 13.05.2020 р. - 33682.55 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 902513,82 грн., що в загальній вартості, в гривневому еквіваленті складає 2023642,92 грн.; заборгованість по штрафам та пені відповідно до умов кредитного договору та норм чинного законодавства.

ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», після укладення вищевказаного договору відступлення, направило на адресу позивача Лист (вих.№2425445/КД+ИД) (Т. 1 а.с. 21), в якому повідомило про укладення даного договору про відступлення прав вимоги від 13.05.2020 р., Вимогу (вих. 2425445/ЖД370) (Т. 1 а.с. 22) про усунення порушень основного зобов`язання, а саме, погашення боргу перед ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», за вищевказаним кредитним договором, який станом на 13.05.2020 р. становить 75524.00 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 2023642.92 грн., з яких:

- 41841,45 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 1121129.10 грн., - заборгованість за тілом кредиту;

- 33682.55 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 902513,82 грн. заборгованість за процентами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог та недоведеності факт будь-якого порушення прав позивача.

У відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. оказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надані сторонами докази були оцінені судом першої інстанції та враховано, що за частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд не знайшов передбачених законом підстав для висновку про недійсність договору відступлення прав вимоги.

Разом з тим, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Як зазначив суд першої інстанції, договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (даний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Судом першої інстанції було проаналізовано чинне законодавство та правозастосовна практика і зазначено, зокрема, наступне.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1, пункту 11 частини першої статті 4 Закону № 2664-ІІІ фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Факторинг вважається фінансовою послугою.

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 48)).

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51)).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57)).

Суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (даний правовий висновок викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (пункти 51-52)).

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом(частина третя статті 656 ЦК України).

Щодо даної справи, то сторонами не оспорюється та обставина, що за результатами електронного аукціону, який проводився в межах ліквідаційної процедури ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», реалізовувалися, тобто виставлені на продаж, належні цьому Банку активи, а саме, майнові права вимоги виконання боржниками зобов`язань за кредитним та забезпечувальними договорами, в тому числі і відносно кредитного договору та іпотечного договору, боржником в яких є позивач по справі (лот GL3N217533). За результатами аукціону переможцем з купівлі вищевказаного лоту визначений ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (частина п`ята статті 655 ЦК України). Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).

Процедура припинення банку як юридичної особи проводиться у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і ця процедура здійснюється з метою захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

При проведенні процедури ліквідації банку Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку. Майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для проведення відкритих торгів на підставі договору може залучатися організатор торгів - юридична особа, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги.

Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, яке є спеціальним нормативним актом, визначені умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури. До 21.11.2016 р., пункт 5.11 глави 5 розділу V вищевказаного Положення передбачав, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 листопада 2016 року № 2526 «Про внесення змін до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» у пункті 5.11 глави 5 розділу V цього Положення виключені слова «між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок)».

Тобто, на момент проведення вищевказаного електронного аукціону з продажу активів ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», положеннями нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру ліквідації банків, передбачено, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу, у тому числі за участю осіб (покупців), які не мають статусу банку або фінансової установи.

У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

У постанові від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що продаж і відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання у процедурі ліквідації банку може відбутися на конкурсних засадах на користь будь-якої особи.

На підставі результатів електронного аукціону, 13.05.2020 р. укладено оспорюваний позивачем договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» шляхом продажу відступив ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» право вимоги, в тому числі і за кредитними договором № 0710/0608/55-023 та іпотечного договору № 0710/0608/55-023-Z-1. Предметом спірного договору є відступлення прав вимог за плату (купівля-продаж). Метою укладення цього договору є отримання банком коштів для розрахунку зі своїми кредиторами у процедурі ліквідації.

Ані при розгляді справи судом першої інстанції, ані при апеляційному розгляді, позивачем не надано доказів, що освоюваний договір укладено з порушенням закону.

Також судова колегія враховує, що позивачем не надано доказів виконання свого обов`язку на користь попереднього кредитора та будь-яких інших перек/онливих доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір порушує його права.

Тож наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 червня 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков