Справа №295/7344/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - Зосименко О.М.,

за участю секретаря - Забродцького А.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про з усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною,-

установив:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, в якому просив суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з дочкою такі способи участі: 1) до досягнення дитиною семирічного віку - кожної неділі з 12 години до 15 години за місцем проживання дитини в громадських місцях у присутності матері 2) з часу досягнення дитиною семирічного віку (з 05 вересня 2021 року) - кожної неділі з 15 години до 18 години за місцем проживання дитини без присутності матері; - щорічно 05 вересня (день народження ОСОБА_3 ) з 14 години до 18 години за місцем проживання дитини без присутності матері; щорічно 07 січня, 08 березня, 24 серпня, 31 грудня з 11 години до 14 голини за місцем проживання дитини в громадських місцях без присутності матері; щорічно 14 днів в період шкільних канікул без присутності матері, з урахуванням бажання та здоров`я дитини, але за попереднім погодженням з матір`ю.

В обґрунтування позову вказав, що після розірвання шлюбу, мати дитини чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, та позивач 22.09.2020р. та 29.03.2021р., звертався з письмовими заявами до о органу опіки та піклування Житомирської міської ради щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Проте,у задоволенні поданих заяв орган опіки та я безпідставно відмовляв.

Відповідач у клопотанні фактично заперечила щодо позову, вказала, що не чинила перешкод позивачу, вказала про неадекватну поведінку позивача, стійкий психологічний зв`язок дівчинки з батьком порушений, і дитина не сприймає позивача як одного зі своїх батьків.

В останнє судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність за письмовими матеріалами. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що підтримує висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету від 14.01.2022 №14 «Про затвердження висновку щодо визначення ОСОБА_1 способу участі із дочкою ОСОБА_3 ». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.07.2017 р. розірвано шлюб, укладений між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06.10.2001 року Виконкомом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №10.

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Одночасно судом встановлено, що позивач з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитиною звертався до Служби у справах дітей (Управління) Житомирської міської ради.

Листом від 24.09.2020р. за №749/2 позивача повідомлено, що з метою недопущення негативного впливу на психоемоційний стан дитини, йому не було визначено конкретний графік днів та годин побачень з дочкою, разом з тим рекомендовано налагодити стосунки з дитиною. Листом від 27.04.2021р. за №295/2 позивача повідомлено, що рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради стосовно визначення Вам способу участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийнято не було. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 22 вересня 2020 року позивачу було відмовлено у прийнятті вищевказаного рішення.

Згідно довідки МСЕК №288653 позивач має третю групу інвалідності. Згідно характеристики, виданої Кошелівським старостинським округом Пулинської селищної ради від 15.07.2021р. позивач не працює, в побуті поводить себе задовільно, скарг не надходило. Згідно довідки Богунського ВДВС від 23.07.2021р. заборгованість позивача по сплаті аліментів на дітей становить 59 486,93 грн. Одночасно матеріали справи містять копії фотографій зустрічей позивача з дитиною (січень 2021р).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Представником Органу опіки та піклування Житомирської міської ради суду надано: акт обстеження житлово-побутових умов життя від 11.08.2020р. згідно якого позивач проживає разом з батьками та братом, умови проживання задовільні; довідку про склад сім`ї; витяг з протоколу №33 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради від 22.09.2020р. з якого вбачається, що фахівцем із соціальної роботи Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведено відповідну бесіду з дитиною, під час якої дівчинка пояснила, що боїться батька та не бажає з ним бачитися (а.с. 71) та як вбачається з наданого витягу, прийнято рішення з метою недопущення негативного впливу на психоемоційний стан дитини, не визначати ОСОБА_1 конкретний графік днів та годин побачень з дочкою, разом з тим рекомендувати останньому налагодити стосунки з дитиною, враховуючи її потреби, намагаючись зберегти психологічне та фізичне здоров я дочки.

Як вбачається із заяви позивача від 29.03.2021р. , останній звернувся до Служби у справах дітей (Управління) Житомирської міської ради, повідомивши що 4 рази зустрічався із донькою, та з 10.03.2021р. дружина заблокувала номер, просив встановити години для зустрічей.

Листом від 27.04.2021р. за №295/2 позивача повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради стосовно визначення способу участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийнято не було. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 22 вересня 2020 року позивачу було відмовлено у прийнятті вищевказаного рішення.

04.10.2021р. за зверненням відповідача було проведено моніторинг психоемоційного стану доньки, згідно проведеного моніторингу у спілкуванні з дитиною системно прослідковувалось її негативне ставлення до рідного батька. За результатами проведених діагностичних методів у дитини зафіксовано високий рівень психоемоційної напруги, хвилювання, прояви агресивності та злості на фоні тривожності, страху та спогадів, пов`язаних з конфліктними внутрішньо сімейними стосунками між батьками.

Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №14 від 14.01.2022р. «Про затвердження висновку щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 » затверджено висновок, що визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суперечить інтересам малолітньої (а.с.90).

В основу висновку покладено відомості про участь батька в житті дитини (садочок, школа, оцінка психоемоційного стану дитини і ставлення дитини до батька).

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Суд не вбачає підстав для надання можливості дитині бути заслуханою в судовому засіданні для з`ясування обставин у спілкуванні між дитиною і батьком, з`ясування ставлення дитини до рідного батька, оскільки такі обставини встановлені шляхом моніторингу психоемоційного стану дитини і зафіксовані у діагностичному дослідженні за участю психолога.

Таким чином, суд, беручи до уваги рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №14 від 14.01.2022р. «Про затвердження висновку щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 », яким затверджено висновок, що визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суперечить інтересам малолітньої та встановлення під час розгляду справи судом фактів, які вказують, що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні, та зважаючи на наявність зустрічей дитини з батьком і на результати проведеного моніторингу психоемоційного стану дитини, проведеного у жовтні 2021р. за участю психолога, суд дійшов висновку про відсутність підстав на даний момент для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись, ст. 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Зосименко