Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3284/21 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г.
Категорія 72 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/3284/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Сташків Т.Г.

встановив:

У червні 2021 року позивач через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки та стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із оплатою судового збору.

На обґрунтування позову зазначала, що позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували, проживали у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка - ОСОБА_3 . Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, через півроку після народження дочки вони припинили подружні відносини, почали проживати окремо. На даний час спільна дочка сторін проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться її життям, здоров`ям, не надає матеріальної допомоги, не займається утриманням. Оскільки відповідач не виконує покладені на нього законом обов`язки відносно своєї малолітньої доньки, не піклується про належний рівень її життя та здоров`я, не проявляє батьківської уваги та любові, ОСОБА_1 з метою захисту прав її доньки змушена звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав.

Крім того, позивач працює приватним підприємцем, на її утриманні перебуває ще двоє синів від попереднього шлюбу, розмір її доходів не достатній для забезпечення повноцінного та необхідного рівня життя дітей. Відповідач самостійно не бажає стабільно сплачувати аліменти на утримання дочки, тому позивач змушена у судовому порядку просити суд стягнути аліменти з нього на утримання дочки.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 червня 2021 року і до досягнення нею повноліття, рішення в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. У задоволенні вимог щодо позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав, позивач, через свого представника, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильність застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду в цій частині просила його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дочки.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що неможливість встановити місце перебування (проживання) відповідача як позивачкою так і судом, є однією з підстав ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, уваги дочці не приділяє протягом останніх трьох років, жодних активних дій на підтвердження своїх намірів брати участь в житті дочки відповідач не вчинив, активна дієва позиція у відповідача відсутня, він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Окрім того, судом першої інстанції була винесена протокольна ухвала, якою було зобов`язано орган опіки та піклування Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області надати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки, проте такого висновку до суду не надійшло.

Представник позивача - адвокат Кохана О.О. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовільнити, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.13).

Згідно довідки Виконавчого комітету Брониківської сільської ради №469 від 05 травня 2021 року ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15).

Відповідно до характеристики голови правління ОСББ «ЯСНА-7-Б», ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 з 2015 року. За час проживання проявила себе з позитивного боку, скарг від сусідів не надходило. ОСОБА_1 проживає з трьома дітьми: двома синами та дочкою. Зарекомендувала себе як зразкова громадянка, підтримує добрі стосунки у сім`ї та сусідами, у конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, дружелюбна (а.с.16).

Як вбачається із характеристики вихователя групи №3 закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 50 м. Рівне, вихованка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує групу №3 з вересня 2020 року. Уляна завжди чиста, охайна та доглянута. Приводить в садок і забирає її лише мама - ОСОБА_1 , яка цікавиться поведінкою доньки та її самопочуттям, матір здійснює оплату за послуги перебування в садочку, додаткові витрати, відвідує батьківські збори та заходи у дитячому садку. Батько дитини ОСОБА_2 у відвідуванні та перебуванні дочки в закладі дошкільної освіти участі не бере. За період перебування ОСОБА_3 в садку він не з`являвся, розвитком та потребами дитини не цікавився. Особа батька вихователям групи не відома (а.с.18).

Згідно відомостей про реєстрацію місця проживання, зазначених у паспорті серії НОМЕР_2 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 21 вересня 2002 року (а.с.8 зворот).

Відповідно до відповіді Здолбунівської міської ради Рівненської області №02/11.1-3254 від 07 липня 2021 року, за відомостями Центру надання адміністративних послуг громадянин ОСОБА_2 не зареєстрований на території Здолбунівської міської ради (а.с.48).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача немає, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено наявності такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні батька від виконання його батьківських обов`язків.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним, виходячи із наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається із частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільніє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частини 1 ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 СК України, батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК.

Згідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною позивача не надано належних доказів того, що відповідач, як батько їхньої спільної дочки ОСОБА_3 , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, у цій справі не доведено відповідні умисні дії чи бездіяльність відповідача, не доведені обставини, за яких відповідач, який має всі можливості виконувати свої обов`язки по вихованню дітей, не виконує їх.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (згідно із частиною четвертою статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В матеріалах справи висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини відсутній.

Ухвалами апеляційного суду від 23 травня 2022 року та 31 жовтня 2022 року були витребувані зі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради та Органу опіки та піклування Брониківської сільської ради Новоград - Волинського району Житомирської області письмові висновки про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки - ОСОБА_3 .

Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради надіслала відповідь № 01-16/413 від 30 серпня 2022 року, в якій повідомила про неможливість надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , оскільки служба у справах дітей не має для цього правових підстав, так як мати дитини - ОСОБА_1 проживає разом з донькою за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно до її особистих пояснень, відповідач на території м. Рівне не проживає.

Згідно відповіді Органу опіки та піклування Брониківської сільської ради Новоград - Волинського району Житомирської області № 950 від 28 листопада 2022 року, повідомлено про неможливість надати такий висновок, оскільки ОСОБА_2 на території Брониківської сільської ради не зареєстрований та не проживає. Зазначено, що було відвідано позивача ОСОБА_1 за адресою проживання: АДРЕСА_1 та виявлено, що у будинку проживає лише тітка ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , сама ОСОБА_1 з дітьми не проживає, перебуває за кордоном, тому фактів невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 не виявлено.

Отже відсутність висновку органу опіки та піклування, обов`язковість якого прямо передбачена СК України у даній категорії справи, на час розгляду справи унеможливлює задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В іншій частині рішення в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2022 року.

Головуючий Судді