Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2022 Справа №607/20289/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Великобірківської селищної ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до складу якого входить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору. Членами даного колгоспного двору, станом на 01 липня 1990 року, були: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова колгоспного двору, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дружина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - онук. До цього будинковолодіння рахувалось по АДРЕСА_2 . Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано у період до 15 квітня 1991 року, тобто до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок, а саме по ј частині кожен.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину після її смерті позивач прийняла, шляхом подання до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на майно, до якого входить 1/4 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 . Спадщину після смерті батька позивач також прийняла, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Вказує, що вона вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , а також спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , проте при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після їх смерті, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Гриців О.Я. звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача - Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено наступні обставини.

У довідці №535, виданій 29 жовтня 2021 року Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області зазначено, що у відповідності до рішення №46 від 21 лютого 2020 року, десятої сесії Малоходачківської сільської ради двадцять третього скликання «Про зміну назв вулиць в селах Малий Ходачків та Костянтинівка», житловий будинок АДРЕСА_1 до 21 лютого 2000 року значився за адресою: АДРЕСА_2 .

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (згодом АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР від 30 листопада 1989 року.

Відповідно до довідки №104, виданої 21 лютого 2020 року виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, головою вищевказаного колгоспного двору зазначено ОСОБА_3 , членами двору є: дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наведені обставини підтверджуються також довідкою №459, виданою 20 березня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №462, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 20 березня 2020 року, будинковолодіння АДРЕСА_1 , рахується за: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_5 . Раніше будинковолодіння рахувалось по АДРЕСА_2 .

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14 січня 2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано у 1969 році, що підтверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації станом на 11 березня 2020 року, тобто в період до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Таким чином, усім членам колгоспного двору, якими є: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , належало на праві власності по 1/4 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18 травня 2015 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №15.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №106, виданої 21 лютого 2020 року виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із нею на день смерті був зареєстрований чоловік - ОСОБА_3 .

Згідно наявної в матеріалах справи копії спадкової справи №10/2015, заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю.Л. у 2015 році до майна померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернулась ОСОБА_1 . Також в матеріалах спадкової справи наявна заява батька позивача ОСОБА_3 №23 від 10 листопада 2015 року про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2015 року встановлено факт родинних відносин, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її дочка - ОСОБА_1 , яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 23 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №20.

Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме: 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 18 вересня 2017 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Бажовською Г.М., згідно якого він все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів позивачу - ОСОБА_1 .

Спадщину після смерті батька - ОСОБА_3 позивач прийняла, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу (заява №145 від 19 лютого 2020 року, спадкова справа №47/2020).

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 квітня 2021 року №970/02-31, позивачу відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька - ОСОБА_3 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

З цих підстав, позивачу також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - ОСОБА_1 , згідно постанови приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю.Л. від 08 листопада 2021 року.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті батьків, однак не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавці не оформили за життя правовстановлюючих документів на належне їм майно, інші спадкоємці спадщину не прийняли, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 .

Відповідач: Великобірківська селищна рада, адреса: вул. Грушевського, 53, с.Великі Бірки, Тернопільский район Тернопільска область, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич