Провадження № 2/369/807/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковальчук Л.М., при секретарі Штанько В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що працював на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з 11.06.2012 р. Згідно наказу від 27.11.2020 № 61-К3 позивача було звільнено з посади за невиконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до вимог п. 3 ст. 40 КЗпП України. У жовтні 2020 р. позивачеві було винесено догану за неналежне виконання посадових обов`язків на підставі Звіту Рахункової палати, який став результатом перевірки діяльності відповідача за 2019 р. Як зазначає позивач, він надав пояснення, у яких зазначив, що його вини у виявлених недоліках немає, тому він не погодився з винесенням догани. Окрім, того звертає увагу, що відповідачем було оскаржено Звіт Рахункової палати до Окружного адміністративного суду м. Києва. 27.11.2020 р. позивачем було надано Пояснювальну записку на ім`я адміністрації Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України`щодо виконання наказу №150 від 05.10.2020 р. та розпорядження № 24 від 21.05.2020 року, у якій спростував невиконання ним вищезазначеного наказу та розпорядження адміністрації. Невиконання п. 1.3. не є порушенням посадових обов`язків чи правил внутрішнього трудового розпорядку, оскільки замовлення на виготовлення нових посвідчень має ініціювати Відділ кадрів, який і видає працівникам ці посвідчення. Як зазначає позивач, він не має права контролювати діяльність Відділу кадрів, і, оскільки відповідної заяви не було, ним не було замовлено нові посвідчення. Тому позивач просив суд скасувати наказ від 27.11.2020 р. № 51-КЗ про звільнення його, ОСОБА_1 , з посади заступника директора з наукової роботи, поновити на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи, виплатити середню заробітню плату за весь час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 26.01.2021 року відкрито провадження у справі. Відповідачем було подано до суду відзив, згідно якого він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 15.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував та просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступнних підстав. Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 відповідно до запису № 41 у трудовій книжці НОМЕР_1 11.06.2012 було прийнято на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи (Наказ Установи №16-К2 від 11.06.2012). Протягом здійснення своєї трудової діяльності Позивач неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності, зокрема: відповідно до наказу Установи від 28.10.2020 №238-К5 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за безвідповідальне та неналежне виконання своїх посадових обов`язків при проведенні поточного ремонту приміщень Установи, що призвело до значних наслідків у вигляді матеріальних збитків. Так, у п. 4 протоколу Директорату від 26.10.2020 №201388 зазначено, що при проведенні аудиту Рахунковою палатою було виявлено значні недоліки стосовно проведення ремонтних робіт. Вказано, що в Установі є недостача в розмірі 56 000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень за невиконані роботи, в той час як кошти були виплачені за виконані роботи, закриті договором, але не оформлені належним чином. Відповідно до наказу Установи від 25.11.2020 №248-К5 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану за безвідповідальне та неналежне виконання покладених на нього посадових обов`язків (відсутність графіків роботи робітників, відсутність ведення обліку робочого часу в структурному підрозділі, надання недостовірних даних для нарахування заробітної плати робітникам, що може призвести до неефективного використання бюджетних коштів). Згідно з наказом Установи від 05.10.2020 №150 «Про введення в дію електронної системи обліку працівників і відвідувачів Державної установи «Інститут медицини праці» НАМН України» та розпорядженням Установи від 21.05.2020 №24 «Про посилення контролю за дотриманням трудової дисципліни» заступник директора з адміністративно-господарської роботи - ОСОБА_1 зобов`язаний був забезпечити облік щоденного виходу на роботу працівників Установи; виготовлення необхідної кількості службових посвідчень для працівників Установи, тимчасових посвідчень для відвідувачів Установи та хворих, які перебувають на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, суворий контроль за входом на територію та виходом з території Установи її працівників і відвідувачів, виключно через вестибюль центрального корпусу, суворий контроль за в`їздом і виїздом та територію Установи службового технологічного та/або особистого автотранспорту працівників Установи виключно за службовими або тимчасовими посвідченнями. Одночасно, ОСОБА_1 спільно з начальником відділу кадрів мав розробити інструкцію про Порядок обліку щоденного виходу на роботу та виходу з роботи працівників Установи, а також інструкцію про Порядок пропуску на територію відвідувачів, службового, технологічного або власного автотранспорту працівників Установи. Проте, у службовій записці менеджера з персоналу від 26.11.2020 зазначено, що Позивач не виконав жодного з вищевказаних пунктів наказу Установи від 05.10.2020 № 150 «Про введення в дію електронної системи обліку працівників і відвідувачів Державної установи Інститут медицини праці» НАМН України» та розпорядження від 21.05.2020 №24 «Про посилення контролю за дотриманням трудової дисципліни». Згідно вимог п. 1.5 Посадової інструкції заступника директора з адміністративно-господарської роботи від 01.07.2020 №325 чітко визначено, що у своїй роботі заступник директора керується наказами і розпорядженнями керівництва інституту. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 Розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених 02.01.2018 року, працівник зобов`язаний додержуватися трудової дисципліни. Згідно з п.7.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку порушення трудової дисципліни, тобто не виконання покладених на нього трудових обов`язків, тягне за собою застосування входів дисциплінарного або громадського впливу, а також інших заходів, передбачених чинним законодавством. Згідно з п. 7.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку Установи звільнення, як дисциплінарне стягнення, застосовується за систематичне невиконання працівником без поважних причин своїх завдань і обов`язків. 28.10.2020 р. відповідно до наказу Установи № 238-К5 ОСОБА_2 було оголошено першу догану за безвідповідальне та неналежне виконання посадових обов`язків як вид дисциплінарного стягнення. 25.11.2020 р. відповідно до наказу Установи №248-К5 ОСОБА_2 було оголошено другу догану за безвідповідальне та неналежне виконання посадових обов`язків як вид дисциплінарного стягнення. Згідно наказу від 27.11.2020 р. № 61-КЗ ОСОБА_2 звільнено 30.11.2020 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. 11.12.2020 р. Окружним адміністративним судом м. Києва постановлена ухвала про закриття провадження по справі №640/23407/20. Стаття 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частина 1 ст. 147 КЗпП України визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Стаття 149 КЗпП України визначає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. У відповідності до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. У силу ст.ст. 147-149 КЗпП України, роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, вина працівника, наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен отримати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику застосування судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд також звертає увагу, на те, що відповідно до положень ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2018 року у справі № 761/33305/15-ц, зроблено висновок, що «при звільненні за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення; чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків». Встановивши, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани в установленому порядку не визнані незаконними та є чинними, що підтверджує факт систематичного порушення працівником трудових обов`язків, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як встановлено судом, позивач звільнений був з роботи з дотриманням відповідачем вимог чинного законодавства при звільненні ОСОБА_1 . За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 43 Конституції України; п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику застосування судами трудових спорів»; ст.ст. 40, 41, 147- 149, 151 КЗпП України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовити. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: Державна установа « Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», Код , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 75.

Повне рішення суду складено 21 червня 2022 року.

Суддя Л.М.Ковальчук