Справа № 752/2605/13-ц
Провадження № 6/752/294/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

представника заявника- ОСОБА_1

приватного виконавця - Авторгова А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Авторгов Андрій Миколайович про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні тапросить замінити у виконавчому провадженні №64988564 з примусового виконання виконавчого листа №752/2605/13-ц, виданого 19.03.2021 року Голосіївським районним судом м.Києва сторону боржника - ОСОБА_2 на двох боржників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як власників по Ѕ частини предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 .

Посилається в заяві на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року був задоволений позов ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ПП «Радмир-Соло» за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2005 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року було змінено резолютивну частину рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року.

Постановою Верховного суду від 10 лютого 2021 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у нескасованій частині після апеляційного перегляду та постанову Київського апеляційного від 11 грудня 2019 року -залишено без змін.

19 березня 2021 року Голосіївським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист з примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року.

29 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Авторговим А.М. було відкрито виконавче провадження №64988564 з примусового виконання виконавчого листа №752/2605/13-ц.

06 червня 2022 року банком було отримано постанову Верховного Суду від 10 травня 2022 року у справі №752/8858/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна спільного майна подружжя, відповідно до якої касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено та у порядку поділу майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 права власності за кожним на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці ПАТ «МТБ Банк».

Посилається, що зазначеною постановою Верховного Суду було встановлено, що ОСОБА_3 набув статус іпотекодавця перед ПАТ «МТБ Банк» та до нього перейшли всі обов`язки за Іпотечним договором укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Морський транспортний банк» від 28 вересня 2005 року.

Виходячи з цього, вважає, що виникла необхідність у залученні ОСОБА_3 до виконавчого провадження №64988564, як одного з подружжя, частка якого в іпотечному майні була виділена за рішенням суду.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву з підстав зазначених у ній та просив суд її задовольнити.

Приватний виконавець Авторгов А.М. в судовому засіданні підтримав заяву та просив задовольнити.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засіднання не з`явилися, про час розгляду заяви повідомлялися належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

У відповідності до положень ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , третя особа: ПП «Ратмир -Соло» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ПП «Ратмир-Соло» за кредитним договором від 27 вересня 2010 року № 76/К по поверненню кредиту у розмірі 893 100 дол. США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097,67 грн; несплачених відсотків - 383 430,96 дол. США (3 058 130,31 грн); нарахованої пені за несплату основного боргу - 243 730,34 дол. США (1 943 319,87 грн); нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом - 11 045,40 дол. США (83 515,09 грн) на користь ПАТ «Марфін Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В., зареєстрованого у реєстрі за № 655, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв. м; жилою площею 105,8 кв. м; кількість житлових кімнат: 4 (чотири), що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08 грудня 2004 року, виданого головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу головного управління житлового забезпечення м. Києва від 01 грудня 2004 року № 2252-С/КІ, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 10 грудня 2004 року у реєстровій книзі № 392-125 під реєстровим № 43955, вартість якої на момент укладення договору складала 851 729,00 грн, що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складала 168 859,20 дол. США, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його реалізації на стадії проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року змінено, зазначивши в останньому реченні другого абзацу його резолютивної частини після слів «шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки» замість «для його реалізації на стадії проведення виконавчих дій» слова «в розмірі 3 840 850,00 грн (три мільйони вісімсот сорок тисяч вісімсот п`ятдесят грн)».

У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2017 року скасовано. Передано справу № 752/2605/13-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року змінено та викладено резолютивну частину судового рішення у наступній редакції.

Позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , треті особи: ПП «Ратмир Соло» (ПП «Свічколап трейдінг»), ТОВ «Феномен Солюшнз», яке не заявляє самостійних вимог, про звернення стягнення на майно, задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ПП «Ратмир Соло» перед ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором від 27 вересня 2019 року № 76/К по поверненню кредиту у розмірі 893 100,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097,67 грн, нарахованої пені за несплату основного боргу у розмірі 9 460,01 дол. США (75 450,20 грн), нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 678,96 дол. США (5 415,18 грн), а всього: 903 238,97 дол. США (7 203 963,05 грн) на користь ПАТ «Марфін Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В., зареєстрованого у реєстрі за № 655, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв. м, жилою площею 105,8 кв. м, кількість житлових кімнат: 4 (чотири), що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08 грудня 2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення м. Києва від 01 грудня 2004 року № 2252-С/КІ, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 10 грудня 2004 року в реєстровій книзі № 392-125 під реєстровим № 43955, вартість якої на час укладення договору складала 851 729,00 грн, що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складала 168 859,20 дол. США, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки у розмірі 3 840 850,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2021 касаційні скарги ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року

у нескасованій частині після апеляційного перегляду та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року залишено без змін.

Встановлено, що ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «Марфін Банк», назву якого змінено на ПАТ «МТБ Банк».

З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2021 року Голосіївським районним судом м.Києва було видано представнику стягувача два виконавчих листа №752/2605/13-ц з примусового виконання постанови Київського апеляційного від 11 грудня 2019 року (том 5).

29 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Авторговим А.М. було відкрито виконавче провадження №64988564 з примусового виконання виконавчого листа №752/2605/13-ц, виданого Голосіївським районним судом м.Києва від 19 березня 2021 року (том 12, а.с.167).

Станом на сьогоднішній день рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у нескасованій частині після апеляційного перегляду та постанова Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості, за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В., зареєстрованого у реєстрі за № 655, яким є квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08 грудня 2004 року, не виконано.

З матеріалів заяви вбачається, що постановою Верховного Суду від 10 травня 2022 року у цивільній справі №752/8858/18 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року скасовано, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року залишено в силі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано за ОСОБА_3 право власності на: 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 ;

В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 5 статті 15 Закону визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно, заміна сторони правонаступником можлива також на стадії виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України, стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому слід ураховувати, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Виходячи з цього, на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року в цивільній справі №752/8858/18, відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" до ОСОБА_3 , як власника Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором, в тому обсязі і на тих умовах, на яких вони належать ОСОБА_2 , в тому числі права та обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в справі № 381/979/15-ц від 26 травня 2021 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, відсутність в чинному законодавстві інших процесуальних інструментів, окрім як заміна боржника у виконавчому провадженні, зумовлює використання саме такого механізму для залучення іншого з подружжя, частка якого була виділена за рішенням суду. При цьому, у такому випадку є припустимим застосування механізму заміни сторони (боржника) у виконавчому провадженні з виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на двох боржників, як співвласників предмета іпотеки внаслідок розподілу майна подружжя рішенням суду. Така заміна відповідає меті ефективного виконання судовою владою своїх функцій, запобігає певним зловживанням подружжям своїми правами та направлена на захист прав добросовісного кредитора/іпотекодержателя.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 липня 2019 року в справі № 916/1645/18, від 07 жовтня 2020 року в справі № 161/20677/13-ц.

Суд при цьому також враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

Крім того, за змістом Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 23 Закону України «Про іпотеку» суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Замінити у виконавчому провадженні №64988564 з примусового виконання виконавчого листа №752/2605/13-ц, виданого Голосіївським районним судом м.Києва від 19.03.2021 року сторону боржника - ОСОБА_2 на двох боржників - ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 / та ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 / як власників по Ѕ частини предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 19 серпня 2022 року.

Суддя: К.В.Машкевич