Справа № 938/292/22
Провадження № 22-ц/4808/1193/22
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретаря Шандалович В.В.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного суду в складі судді Чекан Н.М., ухвалене 27 вересня 2022 року в смт. Верховині Івано-Франківської області, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Городенківська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

встановив :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначивши заінтересованою особою орган місцевого самоврядування Городенківську міську раду.

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Все своє майно померла мати заповіла позивачу, що підтверджується заповітом, посвідченим сільським головою Торговицької сільської ради 07 вересня 2007 року. Інших спадкоємків за законом чи заповітом немає.

Проте, в оформленні спадщини приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. йому відмовив, повідомивши в листі від 16.06.2022 року про неможливість вчинення нотаріальних дій з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. А отже, виникла необхідність для встановлення цього факту, адже заявник у зв`язку із станом здоров`я та похилим віком матері протягом останніх шести місяців до її смерті проживав разом з нею та здійснював за нею догляд. Крім того, саме він займався похованням спадкодавиці.

Рішенням Верховинського районного суду від 27 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Не погодившись із рішенням суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задовольнити.

Вважає, що суд помилково при з`ясуванні факту постійного проживання заявника з матір`ю ОСОБА_3 взяв до уваги виключно строк такого проживання, і встановивши, що він є меншим шести місяців, відмовив в задоволенні заяви. Проте,вказує ОСОБА_1 , стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка визначає, що місцем перебування є житло, в якому особа проживає менше шести місяців, стосується виключно осіб, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, і встановлена для надання певного правового статусу таким особам та їх соціального захисту.

Разом з тим апелянт постійно проживав з ОСОБА_3 та спільно вів господарство, є її єдиним сином. Інші особи в будинку спадкодавиці не проживали. Вказане підтверджується показаннями свідків, наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, та довідкою Торговицького старостинського округу Городенківської міської ради від 16 червня 2022 року №23-171. Проте, суд на вказані обставини уваги не звернув, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення.

Правом на подання відзиву заінтересована особа не скористалась.

В судове засідання представник Городенківської міської ради не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи подану заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, апеляційний суд відповідно до положень статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод розглядові справи у його відсутності.

Представник апелянта ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала з викладених у ній мотивів.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» житло, в якому особа проживає строком менше шести місяців на рік, є її місцем перебування, а не місцем постійного проживання. Оскільки в судовому засіданні свідки вказали, що заявник ОСОБА_1 зі своєю матір`ю постійно проживав з січня 2013 року по день її смерті до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто менше, ніж 6 місяців на рік, а довідкою Торговицького старостинського округу Городенківської міської ради від 16.06.2022 року №23-171 підтверджується тільки факт його проживання з матір`ю на час її смерті, то суд вважав, що заявником не доведено факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене судом рішення не відповідає цим вимогам закону з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

ОСОБА_1 є сином померлої, про шо свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 7).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 07 вересня 2007 року секретарем Торговицької сільської ради та ререєстрований за №38, відповідно до якого усе своє майно, а також ті права і обов`язки, які можуть їй належати у майбутньому, заповіла свому синові ОСОБА_1 .

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності від 25.02.2009 ОСОБА_3 на підставі рішення Городенківського районного суду від 21.01.2009 у справі №2-19 належав будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Спадкодавець проживала і була зареєстрована в названому будинку, про що свідчить довідка Торговицького старостинського округу Городенківської міської ради №23-171 від 16.06.2022. У довідці також зазначено, що син померлої ОСОБА_1 на час смерті матері проживав разом з нею не зареєстрований та вів спільне господарство (а.с. 15).

Як встановлено судом першої інстанції з показань свідків, ОСОБА_1 проживав постійно зі своєю матір`ю з січня 2013 року по день її смерті.

Як вбачається з повідомлення від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. від 14.07.2022 та Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № витягу 69978567 від 09.09.2022 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, інформація у спадковому реєстрі відсутня (а.с. 22, 54-55).

У листі від 16.06.2022 року приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. роз`яснив ОСОБА_1 , що ним пропущено 6-тимісячний строк, встановлений статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини, а право на спадкування на майно матері можливе при умові постійного проживаня із нею на момент відкриття спадщини (а.с.16).

Відповідно до роз`яснень п.п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відмова нотаріуса у заведенні спадкової справи пов`язана виключно з тим, що заявниками було пропущено строк для прийняття спадщини, а надані ним документи не підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції на час відкриття спадщини) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частиною 3 Закону визначалось, що місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Місцем проживання фізичної особи згідно зі статтею 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає, постійно, переважно або тимчасово.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Тобто, особа може проживати за адресою, яка не є адресою реєстрації місця її проживання.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

У цій справі встановленню підлягав факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем його матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення якого необхідно для оформлення спадкових прав на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з позовної заяви та підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_1 дійсно з січня 2013 року перейшов на постійне проживання до будинку своєї матері, здійснював за нею постійний догляд та вів спільне господарство, і на час відкриття спадщини фактично проживав з спадкодавцем. Те, що заявник на час відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцем, підтверджується також довідкою Городенківської міської ради від 16.06.2022 № 23-171.

Посилання суду першої інстанції на те, що заявник прожив з ОСОБА_3 менше ніж півроку до її смерті, що свідчить про недоведеність факту його постійного проживання зі спадкодавцем, колегія вважає необгрунтованим. Звертаючись в суд, заявник зазначив, що почав проживати з матір`ю, оскільки вона потребувала допомоги в зв`язку з похилим віком та станом здоров`я. Відтак, ОСОБА_1 проживав в будинковолодінні своєї матері з січня 2013 року постійно до її смерті, позаяк вказана обставина не могла залежати від його волі.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що факт, який просив встановити ОСОБА_1 , знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Встановлення такого факту надає можливість останньому, як спадкоємцю першої черги, успадкувати майно, яке належало його матері. При цьому колегія також враховує, що заповідальне розпорядження на все своє майно на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробила тільки на заявника. Інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно на час розгляду цієї справи не встановлені, а заінтересована особа Городенківська міська рада не заперечувала проти встановлення факту, що має юридичне значення, та поклалась на розсуд суду у вирішенні питання.

Таким чином, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи й порушення норм матеріального та процесуального права відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволеня заяви ОСОБА_1 та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Верховинського районного суду від 27 вересня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Городенківська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2022 року.