Провадження № 2/521/1521/22
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.,
секретаря судового засідання - Пегової М.С.,
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаному свідоцтві її батьками вказані: батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4 . Шлюб між батьками позивачки був розірваний та мати позивачки змінила своє прізвище на дівоче « ОСОБА_5 ». 22.08.1977 році позивака уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє дівоче прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Вказаний шлюб між позивачкою та ОСОБА_6 було розірвано. Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 .
Відповідно до договору дарування від 21.11.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Тітаренко О.С., а зареєстрований в реєстрі за № 2144, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 передали безоплатно майно у власність, а ОСОБА_2 та ОСОБА_9 прийняли безоплатно майно у власність в рівних частках по Ѕ кожному, 23/100 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
22.10.2014 року ОСОБА_9 подарував ОСОБА_12 23/200 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 помер.
29.12.2017 року ОСОБА_12 подарувала позивачці 23/200 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивачки - ОСОБА_2 , померла. Після смерті матері, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Брандіс А.Б. із заявою про прийняття спадщини, однак, станом на сьогоднішній день позивака не може оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про спадщину за законом, оскільки в рамках відкритої спадкової справи, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Брандіс А.Б. було виявлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на спадкове майно після смерті матері позиваки накладено арешт.
З рішення Дніпровського районного суду м. Херсон від 11.05.2004 року по справі № 2-1545/04 вбачається, що у справі за позовом КП «Дніпро» з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за комунальні послуги за період з грудня 2001 року по квітень 2004 року у розмірі 1 228 гривень 45 копійок.
У вступній, мотивувальній та резолютивній частині рішення суду від 11.05.2004 року відомості про учасника справи, а саме відповідача крім прізвища, ім`я та по-батькові, іншої інформації більше не вказано, тобто відсутня інформація про дату народження та РНОКПП ОСОБА_2 . Мати позиваки- ОСОБА_2 ніколи не проживала та не була зареєстрована у м. Херсон. Більш того, на момент винесення вище вказаного рішення суду їй на той час вже було 70 років та вона хворіла. Позивачка стверджує, що вказаний відповідач у рішенні суду від 11.05.2004 року є однофамільцем з матір`ю позиваки.
Згідно позовної заяви, позивачка має намір прийняти спадщину після смерті своєї матері, однак вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном через наявність обтяження. Таким чином, помилково накладений арешт на майно порушує право позиваки на прийняття спадщини.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляду справи по суті.
В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, позовні вимоги підтримувала.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 3639, що виданий бюро ЗАГС Каунас від 28.11.1956 року. У вказаному свідоцтві батьками позиваки вказані: батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4 . Шлюб між батьками позиваки був розірваний та мати позиваки змінила своє прізвище на дівоче « ОСОБА_5 ». 22.08.1977 році позивака уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє дівоче прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів громадянського стану управління юстиції в Одеській області за вих.. № 6047/09-63 від 04.09.1999 року. Вказаний шлюб між позивакою та ОСОБА_6 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , що виданий Малиновським відділом ЗАГС м. Одеси від 25.12.1990 року. Позивака перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 .
Відповідно до договору дарування від 21.11.2011 року, посвідченого приватним - нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Тітаренко О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2144, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 передали безоплатно майно у власність, а ОСОБА_2 та ОСОБА_9 прийняли безоплатно майно у власність в рівних частках по Ѕ кожному, 23/100 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що 22.10.2014 року, ОСОБА_9 подарував ОСОБА_12 23/200 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 22.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Колмаковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1146.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.
29.12.2017 року ОСОБА_12 подарувала позивачці 23/200 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 29.12.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Колмаковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 910.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позиваки - ОСОБА_2 , померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_3 від 12.12.2020 року.
Після смерті матері, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Брандіс А.Б. із заявою про прийняття спадщини, однак, станом на сьогоднішній день я не можу оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про спадщину за законом, оскільки в рамках відкритої спадкової справи, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Брандіс А.Б. було виявлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на спадкове майно після смерті матері позивакинакладено арешт.
З рішення Дніпровського районного суду м. Херсон від 11.05.2004 року по справі № 2-1545/04 вбачається, що у справі за позовом КП «Дніпро» з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за комунальні послуги за період з грудня 2001 року по квітень 2004 року у розмірі 1 228 гривень 45 копійок. У вступній, мотивувальній та резолютивній частині рішення суду від 11.05.2004 року відомості про учасника справи, а саме відповідача крім прізвища, ім`я та по-батькові, іншої інформації більше не вказано, тобто відсутня інформація про дату народження та РНОКПП ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_2 ніколи не проживала та не була зареєстрована у м. Херсон. Більш того, на момент винесення вище вказаного рішення суду їй уже було 70 років.
Судом встановлено, що факт того, що мати заявниці завжди проживала у м. Одесі підтверджується її паспортом серії НОМЕР_4 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 29.09.1999 року та довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї) від 29.07.2005 року.
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що вищевказані арешти були помилково накладені, оскільки рішення суду від 11.05.2004 року та витяг з Державного реєстру містять у собі інформацію лише про прізвище, ім`я та по-батькові боржника - ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що позивака має намір прийняти спадщину після смерті своєї матері, однак вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном через наявність обтяження. Таким чином, помилково накладений арешт на майно порушує право позиваки на прийняття спадщини.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 17 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної резолюцією 217А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожана особа має право на судовий захист.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
У відповідності до приписів ч. 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до правил ч. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.
Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється державним реєстратором, яким у відповідності до п.З ч.І ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є також і державний виконавець.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з положеннямист.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 1297 ЦК України визначений обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється держав на реєстрація, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження..
У позиції Великої Палати Верховного суду України у Постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, зазначено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових пргв на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Таким чином, арешт накладений на майно матері позивачки - ОСОБА_2 , порушує її спадкові та майнові права, внаслідок чого вона позбавлена можливості законно володіти та розпоряджатися нерухомим майном, враховуючи те, що підстав для продовження обтяження на майно немає, а тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог..
На підставі викладеного та керуючись ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 352 ЦПК України, СУД -
Зняти арешт на все нерухоме майно, в тому числі з 23/200 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений на підставі постанови АА129957 від 08.10.2004 року, ВДВС Дніпровське РУЮ ДВ: Азарочкіна Л.Л. та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА182457 від 13.06.2006 року, ДВС у Дніпровському районі м. Херсон, державний виконавець Замятіна В.А., на теперішній час Дніпровський відділ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Визначити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого воно є підставою для скасування реєстрації вказаного обтяження.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку у тридцятиденний строк. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: