Справа № 127/5836/21
Провадження № 2/127/1034/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представника ОСОБА_1 - адвоката Антонюка Я.В., представника ОСОБА_2 - адвоката Мишковської Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права особистої власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права особистої власності та просив визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на квартиру загальною площею 67,6 кв.м, що розташована у АДРЕСА_1 ; особисті кошти в сумі 250 000 гривень залишити на користь ОСОБА_2 ; судові витрати покласти на ОСОБА_2 .

У подальшому ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та просила встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 02.06.2010 року до 21.01.2012 року; визнати квартиру, загальною площею 67,6 кв.м, житловою площею 35,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2021 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2021 року було у судове засідання викликано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2021 року було витребувано від Третього (Староміського)відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) для огляду у судовому засіданні виконавче провадження ВП № 63873826.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Антонюк Я.В. вимоги первісного позову підтримали та просили їх задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Мишковська Т.М. у судовому засіданні зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити, а у задоволенні первісного позову просили відмовити. Крім того, адвокат Мишковська Т.М. подала до суду клопотання про визнання дій зловживанням процесуальними правами та повернення позову.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 показали, що їм (зі слів ОСОБА_2 ) відомо про її близькі стосунки та спільне проживання з ОСОБА_1 ще задовго до весілля, проте до укладення шлюбу з ОСОБА_1 знайомі не були, бачили лише, як він зустрічав ОСОБА_7 з роботи.

Вислухавши пояснення учасників справи (сторін та їх представників), показання допитаних свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали виконавчого провадження, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів.

22 січня 2012 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було укладено шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 75.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14 червня 2012 року (а.с. 38).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2020 року у цивільній справі № 127/14227/20шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було розірвано (рішення суду набрало законної сили 26.01.2021 року).

Отже, з 22.01.2012 року до 26.01.2021 року сторони перебували у шлюбі (згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу).

При цьому, на переконання суду, ОСОБА_2 не доведено відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 у період з 02.06.2010 року до 21.01.2012 року включно, а тому дана вимога зустрічного позову задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, вважається їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 682/2493/16-ц, при вирішенні спору стосовно поділу нерухомого майна, набутого за договором інвестування в будівництво особами, які перебували у фактичних шлюбних відносинах, визначальним є період сплати пайових внесків на об`єкт інвестування, а не дата реєстрації права власності на новостворене майно.

11 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БМУ-2-ЛТД» було укладено Попередній договір № 29 про укладення договору купівлі-продажу квартири в 160 квартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 (далі - Договір), згідно умов якого сторони зобов`язалися у 2012 році укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 (продаж квартири буде вчинено за 341 284 грн., з яких 96% (328 300 грн.) сплачується в момент укладення даного Договору, а 4% вноситься рівними частинами щомісячно згідно графіка, з можливістю збільшення ціни на неоплачену частину квартири) (а.с. 6-7).

Дійсно, 29 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БМУ-2-ЛТД» було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. за реєстровим № 4644, за 344 752 грн.

Відповідно до квитанції № 1888_9 від 11 листопада 2011 року ОСОБА_1 було сплачено 320 000 грн., відповідно до квитанції № 1435_26 від 22 листопада 2011 року ОСОБА_1 було сплачено 21 284 грн., відповідно до квитанції № 1888_162 від 20 серпня 2012 року ОСОБА_1 було сплачено 3480 грн. (а.с. 8).

Таким чином, частина пайових внесків на об`єкт інвестування була сплачена під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі.

Таким чином, під час шлюбу сторін було набуто нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, квартира АДРЕСА_4 , не є особистою приватною власністю чоловіка ОСОБА_1 .

При цьому, частки кожного з колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру судом не визначаються, оскільки така позовна вимога у цивільній справі № 127/5836/21 не заявлялася (відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках).

На переконання суду, перебування спірної квартири на момент ухвалення рішення у справі у власності іншої особи ( ОСОБА_11 ) не є перешкодою для визначення правового статусу нерухомого майна як об`єкта права особистої власності одного з подружжя або об`єкта права спільної сумісної власності подружжя.

А отже і клопотання адвоката Мишковська Т.М. про визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та повернення позову задоволенню не підлягало.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 , згідно якої він просив «особисті кошти в сумі 250 000 гривень залишити на користь ОСОБА_2 », то дана вимога також не підлягає задоволенню, оскільки наявність такого спільного сумісного майна подружжя ним не доведено.

Так, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права особистої власності слід відмовити; позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя слід задовольнити частково, визнати квартиру АДРЕСА_4 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3360 грн. судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 57, 60, 114 СК України, ст. 368 ЦК України, керуючись ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права особистої власності - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_4 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3360 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Повний текст судового рішення складено 31.01.2022 року.

Суддя