Справа № 301/1916/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 травня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Джуги С. Д., Куштана Б. П.

з участю секретаря Микуляк Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 19 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Пітерських М. О., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька у супроводі матері і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Іршавської міської ради, про повернення дитини до постійного місця проживання, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виїзд до Португальської Республіки та інших країн шенгенської угоди, перебування на території цих країн та повернення до України без згоди батька та у супроводі матері.

Свої вимоги мотивувала тим, що 05 жовтня 2002 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_1 , про що було зроблено актовий запис у відділі актів громадянського стану Іршавського районного управління юстиції за № 70. Сімейне життя у них не склалося, згідно рішення Іршавського районного суду від 28 серпня 2018 року шлюб було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилася проживати разом з матір`ю. Однак, через деякий час, з метою пошуку роботи та утримання дитини, матір разом з дитиною виїхала за кордон, отримавши відповідний дозвіл на такий виїзд від батька.

На даний момент у позивачки є дозвіл на проживання у Португалії терміном до 22.07.2025 року. Місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивачка також вказала, що вона працевлаштована у ТОВ «Діштріляда-Супермаркадуш». Донька відвідує навчальний заклад та успішно закінчила четвертий клас, зарахована до п`ятого та бажає продовжити навчання у навчальному закладі цієї країни.

Попередній дозвіл на виїзд дитини за кордон був тимчасовий. Вирішити питання щодо нового дозволу позивачка з відповідачем не може.

У зв`язку з цим позивачка просила визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, позивачка просила надати дозвіл на виїзд до Португальської Республіки та інших країн шенгенської угоди, перебування на території цих країн та повернення до України доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері, без згоди батька (а.с.1-4).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивачки ОСОБА_5 , відмовився від позовної вимоги щодо визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64).

Решту позовних вимог представник позивачки ОСОБА_5 уточнив, остаточно просив надати: 1) дозвіл на виїзд до Португальської Республіки та інших країн шенгенської угоди доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері; 2) дозвіл на виготовлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інших необхідних виїзних документів без згоди батька (а.с.113).

Ухвалою Іршавського районного суду від 31 серпня 2021 року позовну вимогу про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду (а.с.68-69).

В серпні 2021 року ОСОБА_1 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Іршавської міської ради, про повернення дитини до постійного місця проживання.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що в 2019 році на підставі тимчасово наданої нотаріально посвідченої згоди позивачка вивезла доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Португалію. Всупереч домовленостям та обіцянкам позивачка дочку додому не повернула, а самостійно змінила звичайне соціальне, культурне, мовне середовище дитини, що негативно впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Такі дії позивачки є неправомірними, вчинені з грубим порушенням норм сімейного та міграційного законодавства. Крім того, позивачка без відома та згоди батька зняла нашу спільну дитину з постійного місця проживання ( АДРЕСА_2 ). З огляду на це позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом (батько дитини) просив зобов`язати ОСОБА_2 протягом 10-ти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили у даній справі, за рахунок ОСОБА_2 повернути доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з території Португалії до постійного місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с.45-48).

Ухвалою Іршавського районного суду від 15 вересня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 (а.с.87-88).

Рішенням Іршавського районного суду від 19 жовтня 2021 року первісний позов задоволено частково. Надано дозвіл на виготовлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон особі, яка на досягла 16-ти років - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 . В решті вимог первісного позову - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову також відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (а.с.124-132).

На це рішення відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вказав, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд фактично погодив місце проживання дитини за кордоном та позбавив батька дитини можливості брати участь у її вихованні і спілкуванні з дитиною. Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов про повернення дитини до України задовольнити (а.с.139-146).

У судове засідання в апеляційній інстанції сторони не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 7, ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України).

Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами родини, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто чи сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав чи їхнього поновлення, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення навіть усупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Законом України від 26.01.2016 № 936-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту дітей та підтримки сімей з дітьми» було внесені зміни до Закону України «Про охорону дитинства», зокрема введені поняття та визначення: «забезпечення найкращих інтересів дитини» з урахуванням загальноприйнятих міжнародних норм.

З матеріалів справи слідує, що 05 жовтня 2002 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_1 , про що було зроблено актовий запис у відділі актів громадянського стану Іршавського районного управління юстиції за № 70. Сімейне життя у них не склалося, згідно рішення Іршавського районного суду від 28 серпня 2018 року шлюб було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилася проживати разом з матір`ю. Однак, через деякий час, з метою пошуку роботи та утримання дитини, матір разом з дитиною виїхала за кордон, отримавши відповідний дозвіл на такий виїзд від батька.

Неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон, строк дії якого з 31 травня 2017 року по 31 травня 2021 року (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_1 надав дозвіл на виїзд дитини до Португальської Республіки та інших країн Шенгенської угоди у супроводі матері, про що свідчить його нотаріально посвідчена заява від 10 вересня 2019 року. Термін дії вказаної заяви з 10 вересня 2019 року по 10 липня 2020 року (а.с.8).

На даний момент у позивачки є дозвіл на проживання у Португалії терміном до 22.07.2025 року. Місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.20-25).

Позивачка також працевлаштована у ТОВ «Діштріляда-Супермаркадуш». Донька відвідує навчальний заклад та успішно закінчила четвертий клас, зарахована до п`ятого та бажає продовжити навчання у навчальному закладі цієї країни (а.с.28-30).

Відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМ України від 07.05.2014 року № 152, в редакції постанови КМ України від 16.11.2016 року № 1001, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років.

Особі, яка не досягла 16-річного віку паспорт для виїзду за кордон оформляється на підставі заяви-анкети одного з батьків.

У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків та письмової згоди другого з батьків, яка надається під час подання документів.

Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

Враховуючи те, що неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, живе та навчається за кордоном, вимога про надання дозволу на виготовлення паспорту для виїзду за кордон без згоди батька є обґрунтованою та правомірно судом першої інстанції задоволено. В інакшому випадку, неповнолітня ОСОБА_4 буде позбавлена можливості повернутися до України, громадянкою якої вона є. Вказане відповідає інтересам дитини та інтересам її батьків.

Колегія суддів також констатує, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Щодо іншої вимоги первісного позову про надання дозволу на виїзд до Португальської Республіки та інших країн шенгенської угоди доньки ОСОБА_4 у супроводі матері, то в задоволенні цієї вимоги обґрунтовано відмовлено, оскільки наразі дитини живе та навчається за кордоном, виїхавши до Португалії на підставі дозволу відповідача. Підстав для надання нового дозволу, враховуючи заперечення з цього приводу відповідача, немає.

Звертаючись із зустрічними позовними вимоги про повернення дитини до постійного місця проживання ОСОБА_1 вказував на рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також рівність прав та обов`язків дітей щодо батьків. Крім того, ОСОБА_1 послався на норми сімейного кодексу, які регламентують спір щодо виховання дитини та визначення місця проживання дитини.

З цього приводу колегія суддів констатує, що після розлучення сторін дитина залишилася проживати разом з матір`ю, що не заперечується з боку відповідача. При цьому жодна з сторін не зверталася ані до органу опіки та піклування, ані до суду щодо визначення місця проживання дитини, щодо порядку участі одного з батьків у вихованні дитини, щодо наявність перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Підстав, передбачених ст. 162 СК України, для відібрання дитини у матері наразі немає, оскільки таке можливе тільки у випадку зміни місця проживання дитини або у випадку її викрадення. У даному випадку сторони погодили проживання дитини разом з матір`ю та відповідач особисто надав дозвіл на виїзд дитини за кордон. З пояснень представника позивача ОСОБА_5 у суді першої інстанції слідує, що відповідач ОСОБА_1 також працює за кордоном, у Чеській Республіці. У судове засідання в апеляційній інстанції відповідач ОСОБА_1 не з`явився, підтвердити чи спростувати своє місце знаходження, не зміг.

Таким чином, з вказаного слідує, що між сторонами виник спір щодо виховання дитини та визначення місця проживання дитини. Однак, такі вимоги не є предметом ані первісного, ані зустрічного позовів. За цих обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову про повернення дитини до місця постійного проживання, оскільки такий наразі є передчасний.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Іршавського районного суду від 19 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2022 року.

Головуючий

Судді