Єдиний унікальний номер: 448/287/22
Провадження № 2-о/448/9/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

26.05.2022 року м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя Юрій БІЛОУС,

присяжні: Юрій ДЬОЛОГ, Ярослав КУРИЛО,

за участю секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду м.Мостиська (Львівська область, Яворівський район, місто Мостиська, вулиця Грушевського, 1/9, 81300), в порядку окремого позовного провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування і Мостиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів),

про: усиновлення малолітньої дитини,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , його представник-адвокат Тиндик Р.В.,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 , не з`явився,

заінтересована особа - представник виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування,

заінтересована особа - представник Мостиського відділу ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), не з`явився,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад обставин справи:

Громадянин ОСОБА_1 , (надалі Заявник) звернувся до суду із зазначеною заявою, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування і Мостиський відділ ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), про: усиновлення малолітньої дитини. В обґрунтування заяви зазначив, що бажає усиновити дитину своєї дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 02 квітня 2014 року, виконавчим комітетом Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області, ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини являється ОСОБА_3 , матір дитини ОСОБА_5 .

Зазначає, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2015 року батько ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , позбавлений батьківських прав стосовно своєї дочки, а згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05.11.2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 ..

Стверджує, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого 20 червня 2017 року Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , 19.05.2015 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний запис за №58. В шлюбі народилася спільна дитина - син ОСОБА_7 , про що видано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 від 23 листопада 2018 року.

Покликається на те, що відповідно до заяви, засвідченої нотаріально та зареєстрованої в реєстрі за №17 від 13.01.2022 року ОСОБА_2 (Заінтересована особа) дає згоду своєму чоловікові ОСОБА_1 , (Заявнику) на усиновлення її малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на внесення відповідних змін в Державному реєстрі актів цивільного стану щодо записів стосовно батька та прізвища і по батькові її дочки. Дитина - ОСОБА_4 , проживає в його сім`ї за адресою: Львівська область, Яворівський район, с.Заріччя, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов, проведеного начальником «Служба у справах дітей» Судововишнянської міської ради. Для проживання дитини створені всі належні умови, дитина має окрему кімнату, де присутні всі необхідні меблі та побутова техніка, є місце для навчання, сну та відпочинку.

Вказує, що займається вихованням дитини своєї дружини, дбає про її здоров`я, цікавиться навчанням, займається вихованням, забезпечує матеріально, тощо. Згідно довідки серія 11А №2793616, виданої МВС України, він (заявник) до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно висновку про стан здоров`я являється здоровою особою.

З огляду на наведене, просив суд:

- оголосити його (заявника) усиновлювачем малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Мостиському відділу ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), внести зміни та видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням проведених наступних змін в актовий запис №05, складений 02.04.2014 року, виконавчим комітетом Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області, зокрема: прізвище дитини « ОСОБА_6 » змінити на « ОСОБА_6 »; ім`я дитини « ОСОБА_4 » залишити без змін; по батькові дитини « ОСОБА_4 » змінити на « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; дату і місце народження дитини залишити без змін;

- в графі батько записати: громадянин України, ОСОБА_1 ;

- інші відомості актового запису - залишити без змін;

- судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на його (заявника) рахунок.

ІІ. Стислий виклад позиції заявника та інших учасників справи:

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , підтримав заявлені вимоги, посилався на обставини, що зазначені в заяві. Вказує, що бажає усиновити дитину ОСОБА_4 , про стан здоров`я малолітньої дитини обізнаний. Дитина виявляє прихильність до нього. Покликався на те, що у нього створені всі умови для належного проживання та виховання дитини, а тому просив його заяву задоволити.

Представник заявника ОСОБА_1 , - адвокат Тиндик Р.В., в судовому засіданні підтримав доводи свого довірителя, просив суд подану ОСОБА_1 , заяву задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення поданої заявником ОСОБА_1 , її чоловіком, заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи - Мостиського відділу ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_13 , в судовому засіданні підтримала заяву ОСОБА_1 про усиновлення таким малолітньої дитини ОСОБА_4 , 2014р.н. При цьому зіслалась на Висновок виконавчого комітету Судововишнянської міської ради від 07.02.2022 року за №31, відповідно до якого виконавчий комітет Судововишнянської міської ради, як органу опіки та піклування, не заперечує проти усиновлення малолітньої ОСОБА_4 , 2014р.н., заявником ОСОБА_1 , 1995р.н., оскільки, як вважають, таке усиновлення якнайкраще відповідатиме інтересам дитини.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

18.03.2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Білоусу Ю.Б.

22.03.2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

19.04.2022 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено таку до судового розгляду в порядку окремого позовного провадження.

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між учасниками справи, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін:

Дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом, Сімейним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, тощо.

Відповідно до положень статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з цим принципом норми цивільного законодавства не передбачають такого способу захисту як визнання дійне законними.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 20 червня 2017 заявник ОСОБА_1 , проживає у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .

Станом на час одруження з Заявником, ОСОБА_2 , проживала і виховувала малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у попередньому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 .

Заявник займається вихованням дитини, забезпечує матеріально та ставиться до дитини як до своєї дочки. В свою чергу дитина сприймає його як батька.

Біологічний батько дитини - ОСОБА_3 , не приймає участі у вихованні та утриманні дочки, не цікавиться її життям. Крім того, біологічний батько дитини позбавлений батьківських прав відповідно до рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05.11.2020 року.

Згода ОСОБА_3 , який є кровним батьком дитини, щодо її усиновлення Заявником в даному випадку не потрібна.

Заявник з дружиною має також спільну дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сім`я проживає в будинку з усіма зручностями, за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до акту обстеження від 07.02.2022 проведеного Службою у справах дітей та сім`ї Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області житлове приміщення відповідає санітарним нормам, для виховання та повноцінного розвитку дитини створені всі необхідні умови.

Згідно з висновком про стан здоров`я КНП «Мостиська міська лікарня Мостиської міської ради Львівської області» від 27.01.2022, заявник є здоровим, шкідливих звичок та психічних розладів не має.

Крім того, заявник не позбавлявся батьківських прав, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується відповідною довідкою Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА № 2793616.

ОСОБА_2 надала нотаріальну посвідчену згоду на усиновлення дитини.

Заявник зі станом здоров`я дитини та правовими наслідками усиновлення ознайомлений.

За зверненням заявника ОСОБА_1 до виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, наданий висновок «Про доцільність усиновлення малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідність його інтересам дитини».

Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Як визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно вимог частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина.

У відповідності до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років.

Відповідно до статті 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Згідно положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків.

Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавленні батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється.

Згідно частини 1 статті 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально.

Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS №58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

У відповідності зі статтею 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємо відповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.

Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має дитину.

Судом встановлено, що обставини, передбачені ст.212 СК України, наявність яких виключала б для заявника ОСОБА_1 , можливість бути усиновлювачем малолітньої ОСОБА_4 - відсутні.

При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

На підставі вищевикладеного, враховуючі всі надані заявником ОСОБА_1 докази по справі, суд приходить до висновку, що звернення останнього до суду з заявою про усиновлення малолітньої ОСОБА_4 , 2014р.н., зумовлене саме його непереборним бажання юридично оформити вже існуючі з дитиною родинні зв`язки (в якості її батька), а його стан здоров`я та фінансові можливості дозволять забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя та розвитку дитини. На цій підставі, заява ОСОБА_1 щодо усиновлення підлягає задоволенню.

Що стосується вимог в частині внесення змін до актового запису, слід зазначити наступне.

У відповідності до частини 1 статті 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи.

Відповідно статті 233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.

Відповідно до частини 3 статті 314 ЦПК України, за клопотанням Заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками.

Позовні вимоги в частині усиновлення визнані судом такими, що підлягають задоволенню, а також враховуючи положення статей 229 та 230 СК України, вимоги про внесення змін до актового запису також підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В рішенні ЄСПЛ «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003р. §36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, - суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

Також в рішенні «Гірвісаарі проти Фінляндії" (№ 49684/99, 27.09.2001р. §30) ЄСПЛ вказує: «ще одне призначення належно обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам спору, що вони були почуті; також, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд судом вищестоящої інстанції; лише за умови винесення обґрунтованого рішення забезпечується публічний контроль за здійсненням правосуддя».

З урахуванням того, що заявник ОСОБА_1 , має стійке бажання виховувати та утримувати малолітню дитину ОСОБА_4 , усиновлення якої проводиться лише для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які покликався заявник, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, із внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини, оскільки усиновлення такої буде відповідати її інтересам та моральним засадам суспільства.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.225 СК України, ч.7 ст.314 ЦПК України усиновлення вважається здійсненим із дня набрання рішенням суду законної сили.

V. Розподіл судових витрат:

В силу ч.4 ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявників.

Враховуючи наведену норму, а також думку заявника ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що судові витрати по справі в сумі 992,40 грн. слід віднести на рахунок заявника.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 310-314 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування і Мостиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), про: усиновлення малолітньої дитини, - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с.Волостків, Яворівського району Львівської області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2, усиновлювачем малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мостиському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), внести зміни та видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням проведених наступних змін в актовий запис №05, складений 02 квітня 2014 року, виконавчим комітетом Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області, зокрема:

- прізвище дитини « ОСОБА_4 » змінити на « ІНФОРМАЦІЯ_6 »;

- ім`я дитини « ОСОБА_4 » залишити без змін;

- по батькові дитини « ОСОБА_4 » змінити на « ІНФОРМАЦІЯ_6 »;

- дату і місце народження дитини залишити без змін.

В графі батько записати: громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Інші відомості актового запису - залишити без змін.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок заявника ОСОБА_1 .

Особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним.

Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи.

У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду.

Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені 26 травня 2022 року

Повний текст судового рішення складено 31 травня 2022 року

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканка та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2;

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Мостиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області;

Заінтересована особа: Виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: м.Судова Вишня, площа І.Франка, 14, Яворівського району Львівської області.

Суддя Юрій БІЛОУС

Присяжні Юрій ДЬОЛОГ

Ярослав КУРИЛО