Провадження № 2/752/1343/22
З аочне Р І Ш Е Н Н Я
09 лютого 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
22.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що була придбана нею у власність до реєстрації шлюбу з відповідачем, а саме в 2003 році. На житловій площі, належної їй на праві власності квартири зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 після реєстрації їх шлюбу. Внаслідок погіршення сімейних стосунків їх шлюб було припинено, внаслідок чого з 03 серпня 2019 року відповідач фактично не проживає у належній їй на праві власності квартирі. Факт реєстрації відповідачів на житловій площі зазначеної квартири створює для неї перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим просила визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право користування належним їй же на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 .
05.05.2021 року, після усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, було відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги підтримує, проти судового розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, судові повістки надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому правилами статті 280 ЦПК України. .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 23.12.2003 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який був посвідчений державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1с-456 (а.с.10).
Право приватної власності плозивачки Фріган (Іванченко) на квартиру АДРЕСА_1 , 23.12.2003 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 1с-457 (а.с.10).
За даними Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб за адресою - - АДРЕСА_1 , витяг №12606214 від 30.06.2020 року на зазначеній житловій площі квартири зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.01.2017 року по теперішній час (а.с.21,15).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Правилами частини 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Звертаючись до суду з позовом, представник позивачка ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач ОСОБА_2 на житловій площі належної їй на праві приватної власності квартири не проживає фактично з травня 2019 року.
За даними свідоцтва про шлюб, мерії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрівали шлюб 14 вересня 2008 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1 (а.с.11).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 03 серпня 2019 року, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 . (а.с.12).
Як видно зі змісту актів про фактичне місце не проживання особи за адресою - АДРЕСА_1 , складених 29 червня та 05 січня 20-20 року, ОСОБА_2 фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 26 травня 2019 року. (а.с.13,14).
Зазначені позивачкою обставини, як підстави позову та докази на їх підтвердження не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідача.
Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає у спірній квартирі без поважних на те причин більше одного року, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, місцеперебування його невідоме, останній не є членом сім`ї позивачки, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким , що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зняття його з реєстрації.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.4,6,23,27,49,76,141,259,263,288 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації за адресою - АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк