Справа № 128/1516/21
Провадження № 22-ц/801/885/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 рокуСправа № 128/1516/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сто-

роні позивача - Кредитної спілки «Злагода» про стягнення заборгованості за

кредитним договором у розмірі 10152,97 гривень,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року, ухва-лене у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Шевчук Л. П.,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Крединої спілки ( далі - КС ) «Злагода» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами. 23 грудня 2013 року між КС «Злагода» та відповідачем був укладений кредит-ний договір № 8034к, за умовами якого ОСОБА_2 отримав від КС «Злаго-да» кредит в сумі 10000,00 гривень, строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 75 відсотків річних. У разі несвоєчасного надходження ( прострочення ) планового платежу повністю або частково на строк, що перевищує три календарні дні, процентна ставка за кредитом зміню-ється відповідно до статті 611 ЦК України як зміна умов зобов`язання і встановлюється в розмірі 225% річних від суми залишку кредиту та застосову-ється з моменту прострочення. У разі прострочення позичальником передбаче-ного графіком розрахунків планового платежу чи його частини на строк понад 60 календарних днів кредитодавець має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 60% від суми несвоєчасно сплаченого кредиту.

01 квітня 2021 року відповідно до договору відступлення права вимоги № 3, укладеного між КС «Злагода» та ОСОБА_1 , первісний кредитор КС «Злагода» відступила новому кредитору ( позивачу ) своє право вимоги за кре-дитним договором № 8034к з усіма додатками та додатковими до нього угода-ми.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням прав позивача. За розрахунком позивача розмір заборгованості ОСОБА_2 ста-ном на дату закінчення кредитування становить 10152,97 гривні, які КС «Злагода» просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції від 27 січня 2022 року, позивач ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Скаржник вважає оскаржуване заочне рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм мате-ріального та процесуального права. ОСОБА_1 посилається на укладення між ним та КС «Злагода» договору відступлення прав вимоги за кредитним до-говором, відповідно наголошує, що до нього перейшло право вимоги за кредит-ним договором від 23 грудня 2013 року № 8034к, укладеним між КС «Злагода» та ОСОБА_2 . Цитуючи норми ЦК України, що стосуються відступлення права вимоги, змісту договору, а також виконання зобов`язань з повернення позики, скаржник вважає, що правомірно набув статусу нового кредитора. При цьому зауважує про помилковість зазначення судом першої інстанції його як кредитодавця, адже кредит ним не видавався. Відповідно посилання на виснов-ки Верховного Суду є безпідставними, адже вони не стосуються спірних право-відносин, що мають місце між сторонами у справі.

Ухвалою апеляційного суду від 10 травня 2022 року клопотання ОСОБА_3 задоволене, йому поновлений строк на апеляційне оскарження заоч-ного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року.

Наданим цивільним процесуальним законом та забезпеченим вищевказа-ною ухвалою апеляційного суду правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача КС «Злагода» не скористалися.

Згідно норми частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній дока-зами, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи та докази сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржува-ного заочного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриман-ням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підста-ві повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослі-джені в судовому засіданні.

Заочне рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що відповідно до кредитного договору від 23 грудня 2013 року № 8034к, укладеного у письмовій формі між кредитодавцем КС «Злагода» та відповіда-чем ОСОБА_2 , останній за власними трьома заявами отримав кредит в сумі 10000,00 гривень строком на 12 місяців на засадах строковості, зворот-ності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. У свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за корис-тування кредитом на визначених договором умовах. Плата за користування кре-дитом становить 75 відсотків річних. Погашення кредиту та процентів за корис-тування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною договору. У разі прострочення позичальником передбаченого графі-ком розрахунків планового платежу чи його частини на строк, що перевищує 60 календарних днів, кредитодавець має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 60% від суми несвоєчасно сплаченого кредиту. Графік розрахунків є додатком до вказаного кредитного договору.

Відповідно до додаткової угоди до договору кредиту від 23 грудня 2013 року № 8034к у разі несвоєчасного надходження ( прострочення ) планового платежу повністю або частково на строк, що перевищує три календарні дні, процентна ставка по кредиту змінюється у відповідності до статті 611 ЦК Укра-їни як зміна умов зобов`язання і становить 225% річних від суми залишку кре-диту та застосовується з моменту прострочення. У разі прострочення позичаль-ником передбаченого графіком розрахунків планового платежу чи його частини на строк, що перевищує 60 календарних днів, кредитодавець має право стягну-ти з позичальника штраф у розмірі 60% від суми кредиту.

Із заяв члена КС «Злагода» ОСОБА_2 від 23 грудня 2013 року та 09 січня 2014 року убачається, що він просив видати йому кошти в рамках кре-дитного договору в сумах 7000,00 гривень, 2000,00 гривень та 1000,00 гривень.

01 квітня 2021 року між КС «Злагода» та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення права вимоги № 3, за умовами якого первісний кре-дитор відступив новому кредитору, своє право вимоги за кредитними догово-рами. Відповідно до Акту прийому-передачі кредитних справ згідно зазначено-го договору про відступлення права вимоги від 01 квітня 2021 року № 3 КС «Злагода» відступила право вимоги й за кредитним договором від 23 грудня 2013 року № 8034к, укладеним з позичальником ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відступлення кредитною спілкою на користь фізичної особи права вимоги за кредитним договором суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кре-дитор - банк або інша фінансова установа. Відтак договір відступлення права вимоги від 01 квітня 2021 року, укладений між КС «Злагода» та позивачем ОСОБА_1 , не може бути підставою для правонаступництва позивачем прав кредитора у зобов`язанні щодо відповідача ОСОБА_2 перед КС «Злагода» за кредитним договором від 23 грудня 2013 року № 8034к. Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем ОСОБА_1 .

Висновок суду першої інстанції є правильним, об`єктивним, таким, що відповідає вимогам норм цивільного процесуального законодавства України з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на ко-ристь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати ро-боту, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторона-ми в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Чинне законодавство України передбачає порядок та підстави заміни сто-рони ( боржника чи кредитора ) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок пере-дання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов'-язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора в зобов'-язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначений перелік осіб, які можуть бути креди-тодавцями у кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа.

Цей перелік є вичерпним.

У пункті першому частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги ( операції ), пов`язані з наданням фінансових послуг у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому зако-ном порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбар-ди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопи-чувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових по-слуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги ( операції ), пов'-язані з наданням фінансових послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України «Про кре-дитні спілки», кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фі-зичними особа-ми, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та на-данні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кре-дитної спілки; кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом ді-яльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Тобто з наведеного слідує, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізова-ними установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та стат-ті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредит-ного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 ( провадження № 12-97гс18 ), від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 ( провадження № 14-222цс18 ), від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц ( провадження № 14-16цс20 ), які безпомилково враховані судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного заочного рішення від 27 січня 2022 року.

Як дійсно убачається з матеріалів цієї цивільної справи, з укладенням до-говору про відступлення права вимоги за кредитним договором відбулася замі-на кредитодавця КС «Злагода», який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу - ОСОБА_3 , який відповідно до законодавства не може надавати фінансові послуги. З огляду на те, що договір про відступлення права вимоги від 01 квітня 2021 року, укладений між КС «Злагода» та ОСОБА_1 , не може бути підставою для правонаступництва позивачем прав кредитора у зобов`язан-ні щодо відповідача перед КС «Злагода» за кредитним договором, зважаючи на особливість спеціального суб`єкта - кредитора, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Крім того, інших підстав для виникнення гро-шового зобов`язання відповідача перед позивачем у позовній заяві не наведено.

Доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, адже є наслідком помилкового побутового тлумачення норм матеріального права, що регулюють виниклі між сторонами правовідносини, а також висновків Верховного Суду, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковими для врахування судом щодо застосування відповідних норм права.

Згідно з нормами статей 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За висновку апеляційного суду щодо законності й обгрунтованості оскар-жуваного заочного рішення суду першої інстанції, не спростування мотивів та-кого рішення скаржником у поданій ним апеляційній скарзі, є всі підстави для визнання цього заочного рішення ухваленим з дотриманням норм матеріаль-ного та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування на задоволення вимоги апеляційної скарги не убачається.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє са-мостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Кредитної спілки «Злагода» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10152,97 гривень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський