Справа № 669/468/22
Провадження № 2/669/158/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бульбах Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи Білогірський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна,

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2022 року ОСОБА_1 (надалі позивачка) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»» (надалі ТОВ «Фінансова компанія управління активами»/відповідач), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 37237, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором №1123688 від 29 квітня 2021 року, укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», в сумі 15300,00 грн.

В обґрунтування наведених вимог зазначила, що з постанови старшого державного виконавця Білогірського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Данилюка Д.О. про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2022 року їй стало відомо про те, що на підставі виконавчого напису, вчиненого 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованим в реєстрі за № 37237, про стягнення з позивачки на користь ТОВ «ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором №1123688 від 29 квітня 2021 року, укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», в розмірі 15300,00 грн., відкрито виконавче провадження №68840853.

З виконавчим написом не погоджується і вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню так, як заборгованість не є безспірною, а виконавчий напис вчинений з порушенням чинних норм законодавства.

Так, відмітила, що 29.04.2021 року між нею та ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» укладено кредитний договір №1123688, відповідно до умов якого вона прийняла на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, наданих ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» у вигляді кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших передбачених договором платежів, пов`язаних з виконанням цього договору. З часу отримання вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження їй стало відомо про наявність у неї заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яку вона вважала погашеною.

З оскаржуваного виконавчого напису дізналася, що ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» на підставі договору факторингу №1911 від 19.11.2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором №1123688 від 29.04.2021 року на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Вказала, що будь-яких претензій чи вимог про повернення грошових коштів за кредитним договором №1123688 від 29.04.2021 року від ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. не отримувала, а тому вважала, що борг нею був погашений.

Крім того, вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та на підставі нечинної норми (п.2) Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановом Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Зокрема, вказує що чинна редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Разом з тим, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано умови щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Посилаючись на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, від 10.04.2019 року у справі №201/11696/16-ц, від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц, вказує, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат», у якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Про спірність заборгованості свідчить також те, що будь-які письмові вимоги про усунення порушення виконання основного зобов`язання, а саме зобов`язання за кредитним договором №1123688 від 29.04.2021 року з відміткою стягувача про непогашення заборгованості позивачка не отримувала. Таким чином, позивачка, не будучи повідомленою про намір вчинення виконавчого напису, була позбавлена можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності вимоги про звернення стягнення коштів.

Крім того, з виконавчого напису вбачається, що станом на 22.12.2021 року нараховано заборгованість за кредитним договором №1123688 від 29.04.2021 року за період з 19.11.2021 року по 22.12.2021 року, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 5000грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 10250 грн. Позивачка не погоджується з нарахованою сумою процентів з наступних підстав. Так, Законом України №891-ІХ від 15.09.2020 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо споживчого кредитування і формування та обігу кредитних історій», який набрав законної сили з 01.01.2021 року, Закон України «Про споживче кредитування» доповнено частиною третьою, відповідно до якої сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, які підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Таким чином, враховуючи, що сума заборгованості за укладеним кредитом на час його укладення не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати (6000грн), до таких кредитних відносин застосовується положення ч.3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку із тим, що загальна сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією (15250грн.) більша подвійного розміру тіла кредиту (5000грн.), позивачкою не визнається, а тому наявні спірні відносини з відповідачем. Таким чином, нотаріус не встановив чи підтверджують надані банком документи безспірність боргу.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечила проти винесення рішення в заочному порядку.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явилася. В поданій до суду заяві позовні вимоги ОСОБА_1 визнала та просила задовольнити позовні вимоги позивачки в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір в розмірі 496 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України).

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, клопотань про розгляд справи у її відсутності, письмові пояснення та заперечення також до суду не надала.

Третя особа представник Білогірського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи у його відсутності, письмові пояснення та заперечення також до суду не надав.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 29 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , позивачкою по справі, був укладений кредитний договір №1123688.

22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 37237, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за Кредитним договором №1123688 від 29 квітня 2021 року, укладеним між нею та ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу №1911 від 19.11.2021 року, в сумі 15300,00 грн.

З виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 18 листопада 2021 року по 22 грудня 2021 року. Сума заборгованості складає 15300,00 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн.; заборгованість по нарахованими та несплаченими процентами становить 10250,00 грн. та 50,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

20 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Білогірського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Данилюком Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68840853 на підставі виконавчого напису № 37237, виданого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 15300,00 грн.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року.

Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою вищезазначену постанову Київського адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишено без змін, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, станом на грудень 2021 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки його вчинення можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що укладений між банком та позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, жодної вимоги від стягувача про виконання умов кредитного договору №1123688 від 29.04.2021 року позивачка не отримувала.

Таким чином, позивачка, не будучи повідомленою про намір вчинення виконавчого напису, була позбавлена можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів.

При цьому, суд також враховує, що відповідач не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву з доказами на спростування доводів позовної заяви та на підтвердження направлення позивачеві письмової вимоги та безспірності вимог. Суд також, враховує, що вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, та у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України позов підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд зауважує, що позивачка у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та їх задоволення в частині визнання виконавого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

До того ж, відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами», в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України не позбавлене права звернутися за стягненням кредитної заборгованості в судовому порядку.

У зв`язку із наведеним, враховуючи прийняття судом визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст.142 ЦПК України, підлягають повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При цьому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141,142, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 37237, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за Кредитним договором №1123688 від 29 квітня 2021 року, укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», в сумі 15300,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. за подання позову до суду.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) на рахунок №UA0022731 , код отримувача 37971775, отримувач ГУК у Хмел.обл/Бiлогірськ.стг/22030101, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) , код банку отримувача 899998 (квитанція Білогірського відділення Хмельницької філії АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 22.06.2022 року).

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 жовтня 2022 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул.М.Стельмаха, буд.9А, офіс 203, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35017877.

третя особа Білогірський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), місцезнаходження: 30200, вул.Шевченка,54 смт Білогір`я Шепетівський район Хмельницька область.

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Солонець Тамара Миколаївна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Н. С. Бараболя