МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/5744/22
Пр. № 4-с/521/39/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Ткач А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про визнання противоправною та скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з зазначеною скаргою, в який просила суд поновити строки на оскарження дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М.; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про опис та арешт майна боржника від 08 жовтня 2019 року; визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року у виконавчому провадженню ВП №59555136; визнати противоправним та скасувати, складений приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. акт про передачу майна, а саме квартири АДРЕСА_1 у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року у виконавчому провадженню ВП №59555136; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про проведенню оцінки майна - квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за нею на підставі договору дарування від 23 березня 2002 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №59555136; визнати противоправною оцінку майна згідно з звітом про незалежну оцінку майна - квартири АДРЕСА_1 від 03 липня 2020 року.

В обгрунтування скарги зазначала, що на примусовому виконання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. перебував виконавчий лист, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 03 липня 2017 року, по справі №521/10022/14-ц про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 25315,26 доларів США, що еквівалентно 681183,02 грн. та судового збору в розмірі 730,80 грн.

Вказувала, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. від 15 липня 2019року було відкрите виконавче провадження ВП №59555136 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 03 липня 2017 року.

Зазначала, що 25 січня 2022 року на підставі акту, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. на ім`я ОСОБА_4 було видано свідоцтво на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності, і в який була зареєстрована її неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 січня 2022 року право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на майно від 25 січня 2022 року було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №221.

Стверджувала, що при здійсненні виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. були порушенні вимоги діючого законодавства.

Посилаючись на незаконність дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. та порушення своїх прав, ОСОБА_1 просила суд задовольнити скаргу, визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про опис та арешт майна боржника від 08 жовтня 2019 року; визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року у виконавчому провадженню ВП №59555136; визнати противоправним та скасувати, складений приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. акт про передачу майна, а саме квартири АДРЕСА_1 у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року у виконавчому провадженню ВП №59555136; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про проведенню оцінки майна - квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за нею на підставі договору дарування від 23 березня 2002 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №59555136; визнати противоправною оцінку майна згідно з звітом про незалежну оцінку майна - квартири АДРЕСА_1 від 03 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 29 квітня 2022 року по справі було відкрите провадження та призначено судовий розгляд (а.с. 13-14).

Представник скаржниці, діючий за ордером від 28 квітня 2022 року в судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання скарги та просив суд слухати справу за його відсутністю. Раніше надав заперечення на заяву представника приватного виконавця та письмові пояснення по справі (т. 1 а.с. 9, 10, т. 2 а.с. 32-37, 49-53).

Представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М., діючий за ордером від 02 червня 2022 року в судове засідання не з`явився, надав заяву, в який просив суд відмовити в задоволенні скарги та слухати справу за його відсутністю. Раніше надав заяву про залишення скарги без розгляду (т. 1 а.с. 32, 33, 222, 223, 247-249).

Стягувач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в який просив суд відмовити в задоволенні скарги та слухати справу за його відсутністю (т. 2 а.с. 189).

Дослідивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М., суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України в редакції, чинній на день судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 була стягнута заборгованість за договором позики в розмірі 25315,26 доларів США, що еквівалентно 681183,02 грн. та судовий збір в розмірі 730,80 грн. (т. 1 а.с. 232-234).

03 липня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №521/10022/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 25315,26 доларів США, що еквівалентно 681183,02 грн. та судового збору в розмірі 730,80 грн. (т. 1 а.с. 57-58).

15 липня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. було відкрите виконавче провадження ВП №59555136 з примусового виконання виконавчого листа №521/10022/14-ц від 03 липня 2017 року (т. 1 а.с. 60-61).

15 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. була винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди ВП №59555136 (т. 1 а.с. 63-64).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. від 15 липня 2019 року було накладено арешт на все майно, яке належало на праві власності ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 66-67, 69).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. від 08 жовтня 2019 року було проведено опис та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., яка належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 23 березня 2002 року (т. 1 а.с. 70-72, 73-74).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. від 19 червня 2020 року ВП №59555136 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №59555136 був призначений суб`єкт оціночної діяльності - ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада».

Відповідно до Звіту Інвестиційно-консалтингового бюро «Тріада» від 03 липня 2020 року про незалежну оцінку майна, виконаного за замовленням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., складає 845072,00 грн. (т. 1 а.с. 80-81, 82-83).

Згідно відомості №П1-51678-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 16 березня 2020 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 212).

Встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року було задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. та надано дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , в який зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 217-221).

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року скасована, в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , в який зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено (т. 2 а.с. 16-19).

Встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м. була передана до Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») для реалізації, шляхом продажу через систему електронних торгів за ціною встановлену звітом про незалежну оцінку вищевказаної квартири, вартість якої становить - 845072,00 грн.

Згідно протоколу проведення електронних торгів №500303 від 02 вересня 2020 року, торги з реалізації нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , не відбулися з відсутністю допущених учасників торгів, у зв`язку з чим ДП «СЕТАМ» було проведено переоцінку та призначені другі торги на 22 вересня 2020 року за ціною -718311,20 грн. (т. 1 а.с. 84).

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №503153 від 22 вересня 2020 року, торги з реалізації нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , не відбулися з відсутністю допущених учасників торгів, у зв`язку з чим ДП «СЕТАМ» було проведено переоцінку та призначені другі торги на 12 жовтня 2020 року за ціною - 591550,40 грн. (т. 1 а.с. 85).

Згідно протоколу проведення електронних торгів №505945 від 12 жовтня 2020 року, торги з реалізації нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , не відбулися з відсутністю допущених учасників торгів (т. 1 а.с. 86).

Судом встановлено, що 25 жовтня 2020 року ОСОБА_3 на пропозицію приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про залишення за собою нереалізоване майно, подав на ім`я останнього заяву про передачу йому у рахунок погашення боргу квартиру АДРЕСА_1 , (т. 1 а.с. 87).

Встановлено, що 20 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. було складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, за яким ОСОБА_3 було передано у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., яка належала на праві власності на підставі договору дарування №5027 від 23 березня 2002 року боржнику ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 89-91).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року ВП №59555136 було передано у власність ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., яка належала на праві власності на підставі договору дарування №5027 від 23 березня 2002 року боржнику ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 92-94).

Встановлено, що 25 січня 2022 року на підставі вище вказаних документів, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. було видано свідоцтво, яким було посвідчено, що ОСОБА_7 належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач ОСОБА_6 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало на праві власності ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 23 березня 2002 року (т. 1 а.с. 7, 54).

25 січня 2022 року право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на майно від 25 січня 2022 року було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №221.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2022 року ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 щодо усунення перешкод в користуванні власністю (т. 2 а.с. 20-21).

Встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року заява державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Васильєвої С.О. погодженої з начальником Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дімогловим О.І. про встановлення чи зміну порядку і способу виконання виконавчого листа №521/10022/14-ц від 22 грудня 2014 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 202292,85 грн. шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , незважаючи на проживаючих за цією адресою неповнолітніх дітей була залишена без задоволення (т. 2 а.с. 110-112).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2021 року за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. ОСОБА_1 було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі території України до виконання боржником зобов`язань за виконавчим листом №521/10022/14-ц, виданим Малиновським районним судом м. Одеси 03 липня 2017 року (т. 1 а.с. 145-146, 147-155).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При розгляді вказаної скарги, суд звертає увагу на те, що постановою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року, якою було задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , в який зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була скасована і в задоволенні вказаного подання було відмовлено.

Підставою для скасування вказаної ухвали стало не отримання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. дозволу органу опіки та піклування на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , оскільки в спірній квартирі зареєстрована малолітня ОСОБА_5 , 2008 року народження, яка також має право користування квартирою

З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно із п. 7 ч. 5 ст. 177 СК України органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Пунктом 28 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 встановлено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону.

Для вчинення будь яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2019 року в справі №718/482/15-ц, постанові від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц та постанові від 18 грудня 2019 року в справі №755/10564/18.

У постанові від 26 жовтня 2021 року у справі №755/12052/19 Велика Палата Верховного Суду у дійшла висновку, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій держвиконавця та/або органу опіки та піклування. Зазначене стосується також і дій приватних виконавців.

Таким чином, акт, складений 20 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, та постанова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року ВП №59555136 за яким ОСОБА_3 було передано у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., яка належала на праві власності на підставі договору дарування №5027 від 23 березня 2002 року боржнику ОСОБА_1 є незаконними і підлягають скасуванню, оскільки при їх винесенні, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. в суперечь вимогам закону не отримав попередній дозвіл органів опіки та піклування, які здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Пунктами 6, 15, 22 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно з ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 зроблено висновок, що за змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України" звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Таким чином, системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги скарги ОСОБА_1 у частині оскарження дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. щодо опису та арешту майна боржника, щодо проведення оцінки квартири АДРЕСА_1 , щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №59555136 та визнання противоправною оцінку майна згідно з звітом про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_1 є безпідставними, оскільки вказані дії передбачені ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Суб`єкт оціночної діяльності у своїй діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

З висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц вбачається, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження №11-1200апп18).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У ч.5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 3 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

За таких обставин, суд вважає, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", тому вимоги скарги у цій частині є безпідставними.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про визнання противоправною та скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року ВП №595551366, складений приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським Миколою Миколайовичем 20 жовтня 2020 року, за яким було передано у власність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №521/10022/14-ц від 03 липня 2017 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., яка належить на праві власності на підставі договору дарування №5027 від 23 березня 2002 року боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20 жовтня 2020 року ВП №59555136, за якою було передано у власність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №521/10022/14-ц від 03 липня 2017 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., яка належить на праві власності на підставі договору дарування №5027 від 23 березня 2002 року боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 . скасувати.

В інший частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12 грудня 2022 року.

Суддя: О.М. Сегеда