Справа № 288/2069/21
Провадження № 2/288/41/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Шельвашенко Т.О.,

представника відповідача та третьої особи - Карпінського А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корнинського закладу дошкільної освіти «Струмочок», Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ освіти, культури, молоді та спорту Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області про скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до Корнинського закладу дошкільної освіти «Струмочок» (далі Відповідач 1), Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області (далі Відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ освіти, культури, молоді та спорту Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області (далі Третя особа) про скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в якому з врахуванням уточнених позовних вимог /а.с.158-165/вказує, що вона працює на посаді кухаря у Корнинському закладі дошкільної освіти «Струмочок» та Наказом директора № 58 від 10 листопада 2021 року її відсторонено від роботи з 10 листопада 2021 року без збереження заробітної плати, до усунення причин відсторонення, що його зумовили (надання внутрішнього сертифікату щеплення від COVID-19 або довідки про протипоказання).

Своє відсторонення від роботи у такий спосіб, Позивач вважає незаконним та дискримінаційним з огляду на те, що Відповідач 1 не мав права позбавляти її роботи та засобів до існування і вимагати від неї доступ до лікарської таємниці, що є неприпустимим. Така підстава для відсторонення від роботи, як відсутність вакцинації нормами чинного законодавства не передбачена, а відповідна вакцина не є ефективною та безпечною.

Відповідачем 1 при винесені оскаржуваного наказу не дотримано вимоги чинного законодавства, а саме відповідний календар щеплень відсутній, рішень головного санітарного лікаря не приймалось та висновків щодо клінічного випробування вакцини не здійснено.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить скасувати як незаконний наказ директора Корнинського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Корнинської селищної ради № 58 від 10 листопада 2021 року про відсторонення її, ОСОБА_1 від роботи кухаря з 10 листопада 2021 року та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення на роботі.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник Відповідача 1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення.

02 грудня 2021 року надала до суду відзив на первісну позовну заяву в якому вказала, що оспорюваний наказ є законним, а тому просить відмовити в задоволенні позову. /а.с.78-80/

Представник Відповідача 2 та Третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення.

Суд, вислухавши Позивача, її представника, представників Відповідачів та Третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наказом № 58 від 10 листопада 2021 року директора Корнинського закладу дошкільної освіти «Струмочок», керуючись статтею 46 Кодексу законів про працю України, частиною другою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 416 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, наказано відсторонити від роботи без збереження заробітної плати на невизначений термін або поки не будуть усунені причини, що його зумовили працівників закладу (додаток № 1) з 10 листопада 2021 року. В Додатку № 1 до наказу № 58 від 10 листопада 2021 року наведено перелік працівників закладу, яких відсторонено від роботи: - ОСОБА_3 , вихователь; - ОСОБА_4 , вихователь; - ОСОБА_1 , кухар; - ОСОБА_5 , кухар, помічник вихователя; - ОСОБА_6 , помічник вихователя. /а.с.12-13, 101-102/

Відповідно до трудової книжки, ОСОБА_1 з 26 січня 1982 року працює в Корнинському закладі дошкільної освіти «Струмочок». /а.с.6-11/

Згідно довідки про суму виплаченого доходу і утриманих податків та внесків у фонди за місцем основної роботи № 2025 від 08 листопада 2021 року, виданої виконавчим комітетом Корнинської селищної ради, ОСОБА_1 , постійно з 26 січня 1982 року працює в ЗДО «Струмочок» Корнинської селищної ради, її дохід з травня 2021 року по жовтень 2021 року становив 28149.18 гривень. /а.с.24/

ОСОБА_1 09 січня 2020 року ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників ЗДО «Струмочок», що підтверджується Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників Корнинського ЗДО «Струмочок» та списком ознайомлення працівників ЗДО «Струмочок» з Правилами внутрішнього трудового розпорядку. /а.с.25-36/

Як вбачається з списку працівників Корнинського ДНЗ № 1 «Струмочок» на 2017 рік, ОСОБА_1 працює на посаді кухаря. /а.с.50/

Відповідно до листа Державної служби України з питань праці № 7366/1/4.1-21 від 28 жовтня 2021 року роз`яснено, що відмова або ухилення працівника від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 є підставою для відсторонення від роботи працівників, які визначені Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Відсутність підтвердження факту проходження працівником обов`язкового щеплення є підставою для його відсторонення, яке оформлюється наказом. /а.с.103-104/

Згідно Наказу № 3/ОД від 28 лютого 2022 року в.о. директора Корнинського закладу дошкільної освіти (дитячий ясла-садок) «Струмочок» Корнинської селищної ради, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2022 року № 380 «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153», наказу відділу освіти, культури, молоді та спорту Корнинської селищної ради від 28 лютого 2022 року № 13/ОД «Про тимчасове поновлення на посадах відсторонених працівників» наказано скасувати дію наказів Корнинського закладу дошкільної освіти (дитячий ясла-садок) «Струмочок» від 10 листопада 2021 року № 58 «Про відсторонення від роботи» та від 10 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи», поновити з 01 березня 2022 року на посадах відсторонених працівників (Додаток 1) та дозволити тимчасово виконувати посадові обов`язки, довести до відома працівників про їх тимчасове поновлення на посадах. /а.с.150/

В Додатку № 1 до наказу № 3/ОД від 28 лютого 2022 року вказано список працівників: - ОСОБА_7 , вихователь; - ОСОБА_4 , вихователь; - ОСОБА_6 , помічник вихователя; ОСОБА_8 , помічник вихователя; - ОСОБА_1 , кухар; - ОСОБА_5 , кухар. /а.с.151/

Як вбачається з Наказу № 9-К/тр від 01 березня 2022 року в.о. директора Корнинського закладу дошкільної освіти (дитячий ясла-садок) «Струмочок» Корнинської селищної ради, звільнено ОСОБА_1 , кухаря Корнинського закладу дошкільної освіти (дитячий ясла-садок) «Струмочок» Корнинської селищної ради з 01 березня 2022 року за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України. /а.с.152/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить скасувати наказ про відсторонення її від роботи та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення на роботі, з тих підстав, що оскаржуваний наказ про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати є незаконним та таким, що порушує її права.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», громадяни України зобов`язані: а) піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; б) у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Згідно статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, за загальним правилом, такому працівникові заробітна плата не виплачується. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця зберегти заробітну плату за працівником, відстороненим через відмову вакцинуватися від коронавірусної хвороби.

Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на це, не освіта, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян.

Водночас, відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом. Тому в наказі про відсторонення мають бути зазначені підстави та строк такого відсторонення. Керівник має ознайомити з таким наказом працівника. Якщо працівник відмовляється ознайомитись з наказом та поставити свій підпис, про це складається акт. На період відсторонення за працівником зберігається робоче місце.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі Закон № 4004-ХІІ), підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Частиною другою статті 27 Закону № 4004-ХІІ визначено, що обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Порядок внесення посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності згідно з Законом № 4004-ХІІ, а також форма подання та терміни відсторонення встановлені Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 1995 року № 66, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 серпня 1995 року за № 270/806 (далі - Інструкція № 66).

Пунктом 2.3 Інструкції № 66 встановлено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності це письмовий організаційно-розпорядчий документ державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб.

Згідно з підпунктом 1.2.5 пункту 1.2 Інструкції № 66, особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1159/19897.

Відповідно до 2.2 Інструкції № 66, право внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності надано головному державному санітарному лікарю України, його заступникам, головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям водного, залізничного, повітряного транспорту, водних басейнів, залізниць, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державного управління справами, Служби безпеки України та їх заступникам, іншим головним державним санітарним лікарям та їх заступникам, а також іншим посадовим особам державної санітарно-епідеміологічної служби, що уповноважені на те керівниками відповідних служб.

Пунктом 2.5 Інструкції № 66 визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання.

Подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складається за формою згідно з додатком № 1 до Інструкції № 66.

Згідно з пунктом 2.7 Інструкції № 66, термін, на який відсторонюється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком № 2 до цієї Інструкції.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, посадові особи державної санітарно-епідеміологічної служби зобов`язані вносити подання про усунення працівників від роботи у визначений законодавством спосіб.

Судом встановлено, що у роботодавця при винесенні оскаржуваного наказу, відсутнє належним чином оформлене подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, а тому відсторонення роботодавцем від роботи працівника, який відмовляється або ухиляється від профілактичних щеплень, є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені Позивачем вимоги про скасування наказу в частині відсторонення її від роботи, без збереження заробітної плати є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що оспорюваний наказ було скасовано Відповідачем 28 лютого 2022 року, проте підставою для його скасування стало зупиненням дії Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, тобто припинення дії нормативного акту, яким регулюються вказані правовідносини, в той же час судом скасовано наказ про відсторонення Позивача від роботи в зв`язку з порушенням процедури його винесення.

Вирішуючи питання щодо заявленої вимоги Позивача про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Частиною першою статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Судом встановлено, що Позивача в період з 10 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року було відсторонено від роботи та призупинено виплату заробітної плати.

Положення статті 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

У випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи.

Судом встановлено, що право Позивача на працю з відповідною оплатою було безпідставно порушене Відповідачем 1 шляхом видання незаконного наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 10 листопада 2021 року та роботодавець при винесені оскаржуваного наказу діяв в порушення норм статті 46 КЗпП України, а саме із власної ініціативи без законних на те підстав, відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, а тому заявлена Позивачем вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що нарахування та виплату коштів здійснює Відповідач 2, ефективним способом відновлення порушеного права буде стягнення з Відповідача 2 на користь Позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним відстороненням від роботи на підставі наказу № 58 від 10 листопада 2021 року, за весь час незаконного відсторонення від роботи за період з 10 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року включно, обрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.

Згідно з пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 вищезазначеної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки № 2025 від 08 листопада 2021 року, виданої виконавчим комітетом Корнинської селищної ради, заробітна плата ОСОБА_1 становила: - вересень 2021 року 6000.00 гривень; - жовтень 2021 року 6000.00 гривень. /а.с.24/

Середня заробітна плата Позивача становить 6000.00 гривень ((6000.00 + 6000.00)/2), у вересні 2021 року 22 робочих дні, у жовтні 2021 року 20 робочих днів, середня кількість робочих днів 21 день, середньоденна заробітна плата Позивача 285.71 гривень. Період вимушеного прогулу становить з 10 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року 76 робочих днів. Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, становить 21713.96 гривень (285.71 гривень х 76 робочих днів), при цьому судом не проводяться відрахування податків та відповідних обов`язкових платежів.

Таким чином, з Відповідача 2 належить стягнути на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21713.96 гривень.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Позивачем в ході судового розгляду, надано достатні підтвердження, що ґрунтуються на належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність підстав для задоволення позову.

Позивач при зверненні до суду також просить стягнути з Відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України)

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

До матеріалів справи додано Угоду про надання правничої допомоги по цивільній справі від 24 листопада 2021 року, укладену між адвокатом Омельчуком Віктором Олександровичем та ОСОБА_1 . /а.с.110/

Відповідно до Додаткової угоди до Угоди про надання правничої допомоги по цивільній справі від 24 листопада 2021 року, укладеної 12 грудня 2021 року, адвокат Омельчук Віктор Олександрович та ОСОБА_1 домовились, що: адвокат здійснює проведення вивчення та аналізу матеріалів справи відносно виконавчого напису і документів, наданих Клієнтом, вивчення та аналіз судової практики, роз`яснень та коментарів, підготовку позовної заяви до суду та представництво Клієнта, як позивача по справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за Договором про надання правової допомоги становить 4000.00 гривень. /а.с.176/

В Акті про прийняття передачі наданих послуг від 14 червня 2022 року, визначено, що виконавець - адвокат Омельчук Віктор Олександрович надав замовнику ОСОБА_1 юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги, а замовник прийняв наступні послуги: 1. Проведення вивчення та аналізу матеріалів справи відносно виконавчого напису і документів, наданих Клієнтом, вивчення та аналіз судової практики, роз`яснень і коментарів: витрачено 2 години, вартість години 500 гривень, вартість послуги 1000.00 гривень; 2. Вивчення законодавчої бази та аналіз судової практики з даного питання, збір доказів, підготовка позову: витрачено 2 години, вартість години 500 гривень, вартість послуги 1000.00 гривень; 3. Прийняття участі в судових засіданнях 1000 гривень. Вартість послуг за надані послуги, становить 4000.00 гривень. /а.с.177/

Згідно прибуткового касового ордеру № від 14 червня 2022 року, ОСОБА_1 сплачено адвокату Омельчук В.О. кошти в розмірі 4000.00 гривень на підставі Договору про надання правової допомоги б/н від 24 листопада 2021 року. /а.с.178/

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Представник Відповідача 2 не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому заявлена Позивачем сума витрат на правову допомогу в розмірі 4000.00 гривень, підлягає задоволенню та її належить стягнути з Відповідача 2 на користь Позивача в повному обсязі.

Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1984.80 гривень /а.с.130/, проте судовий збір внесено в більшому розмірі, ніж встановлено законом, так як заявлено дві позовні вимоги за які належить сплатити судовий збір в сумі 1816.00 гривень.

Щодо зайво сплаченої суми судового збору в розмірі 168.80 гривень, суд роз`ясняє Позивачу, що порядок повернення даних коштів врегульовано пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» за нормами якого, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом першим частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, з Відповідача 2 підлягає стягненню на користь Позивача сплачена сума судового збору в розмірі - 1816.00 гривень.

Позивач в поданому позові просить відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду.

Згідно пунктів 2, 4, частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Враховуючи те, що Позивача з 01 березня 2022 року звільнено з роботи, зазначені Позивачем норми про негайне виконання рішення суду підлягають застосуванню лише в частині негайного виконання рішення суду про стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Керуючись Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 1995 року № 66, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 серпня 1995 року за № 270/806; Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я»; Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб»; Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»; Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року; статтями 46, 94, 235 Кодексу законів про працю України; статтями 15, 16 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Корнинського закладу дошкільної освіти «Струмочок», Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ освіти, культури, молоді та спорту Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області про скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Скасувати як незаконний наказ директора Корнинського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Корнинської селищної ради № 58 від 10 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи кухаря з 10 листопада 2021 року.

Стягнути з Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області (, селище Корнин, вулиця Соборна,19, Житомирського району, Житомирської області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року в розмірі 21713.96 гривень.

Стягнути з Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області (, селище Корнин, вулиця Соборна,19, Житомирського району, Житомирської області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4000.00 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 1816.00 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник