Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2078/21
Провадження № 2/553/304/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.01.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Тимчука Р.І.,

за участю секретаря - Махаринської Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,

У С Т А Н О В И В:

Позивач 30 липня 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 14 листопада 1998 року по 02 жовтня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 14.11.1998 року Надержинською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2019 року шлюб між ними розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 04.11.2019.

У період перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2004 придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири складає 33,7 кв.м. Однак, право власності на цю квартиру зареєстровано лише за відповідачем.

Оскільки майно було придбане сторонами в період шлюбу за спільні кошти, то воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому у суду є всі підстави для визначення за ОСОБА_1 1/2 частки квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (друга статті 71 Сімейного кодексу України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи №6-2811цс 15 сформулював правову позицію від 30.03.2016, у якій роз`яснив, що у разі коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом під час розгляду цивільної справи №489/3573/16-ц у постанові від 26 вересня 2018 року.

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя «від 21грудня 2007року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Враховуючи те, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності, є неподільною річчю та позивачем не вносилась на депозитний рахунок суду відповідна грошова сума, тому за позивачем та відповідачем слід визнати право власності по 1/2 ідеальної частки на квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 60-71 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,13,76-81,141,247, 263-265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ - задовольнити повністю.

Визнати об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 33,7 кв.м., спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину цієї квартири за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 328 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук