Провадження № 22-ц/812/199/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 січня 2022 року м. Миколаїв

справа № 489/5656/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Коломієць В.В., Лівінського І.В.,

із секретарем - Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 02 листопада 2021 року суддею Рум`янцевою Н.О., в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 17 листопада 2021 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 ,

третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ягужинська Катерина Тарасівна,

про захист спадкових прав

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ягужинська К.Т. про встановлення додаткового тримісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 , якому за життя належала квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_4 18 грудня 2019 року вона, як єдиний спадкоємець першої черги після смерті матері, та як єдиний спадкоємець другої черги після смерті брата, звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. з заявами про прийняття спадщини. На її звернення нотаріус в усній формі повідомила про те, що ОСОБА_4 померла через два дні після смерті ОСОБА_3 , отже прийняла спадщину за правилами статті 1276 ЦК України (спадкова трансмісія).

Пізніше, перед закінченням шестимісячного строку на прийняття спадщини, вона звернулася до нотаріуса з питанням, чи всі необхідні для оформлення спадщини після смерті брата та матері документи, нею надані та коли їй необхідно з`явитися для отримання свідоцтва про право на спадщину. Приватний нотаріус Ягужинська К.Т. повідомила, що не може видати їй свідоцтва про право на спадщину після смерті брата, до витребування спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Валієвою В.В. Тільки 13 серпня 2020 року приватний нотаріус Ягужинська К.Т. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначила, що власником спадкового майна - квартири АДРЕСА_1 , є також ОСОБА_1 , що свідчить про існування спору про право та унеможливлює видачу свідоцтва про право спадкування.

Крім цього, позивачка зазначала, що ОСОБА_1 є їхнім з померлим ОСОБА_3 двоюрідним братом та ніколи не був власником квартири АДРЕСА_1 . Використовуючи підроблений договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований ТОВ «Південна товарна біржа» 14 квітня 1997 року, двічі звертався до суду з позовами до відповідача - померлого ОСОБА_3 про визнання цього договору дійсним.

Посилаючись на непрофесійність дій нотаріуса, яка не відкрила спадкову справу до майна ОСОБА_3 , пояснивши це недоцільністю у зв`язку з переходом права спадкування до матері ОСОБА_4 , та порушення у зв`язку з цим її прав спадкоємиці майна померлого брата, ОСОБА_2 просила визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 .

До участі в справі як третю особу залучено приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ягужинську К.Т., яка участі у розгляді справи не приймала, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Своєї думки стосовно позову не висловила.

Відповідач ОСОБА_1 , у своєму відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з відсутністю у позивачки об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для подачі у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 також зазначав, що у матеріалах спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відсутні заяви позивачки про прийняття спадщини. З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивачка звернулась тільки 26 серпня 2020 року.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 зазначала, що за прийняттям спадщини після смерті брата вона звернулася у визначений законом строк, що підтверджується не лише наданими нею доказами, а і доказами, витребуваними судом, проте з незрозумілих підстав спадкову справу щодо майна ОСОБА_3 нотаріусом не було відкрито з посиланням на статтю 1276 ЦК України. Фактично, як спадкоємець другої черги, вона прийняла спадщину після смерті брата, проте, внаслідок неправильних дій нотаріуса, яка безпідставно не відкрила спадкову справу змушена захищати своє порушене право в судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2021 року позов задоволено, визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці селища Устинівка Кіровоградської області, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області, строком три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. З ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 стягнуто 840, 80 грн судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю того, що позивачка у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, вжила всіх необхідних заходів для вступу у права спадкоємиці після смерті брата ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем п`ятої черги, подаючи заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , не повідомив нотаріуса про наявність спадкоємця другої черги ОСОБА_2 . А приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. підтверджено, що заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшли на її адресу 18 грудня 2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тими ж доводами, якими відповідач заперечував проти позову.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив мотивований тими ж доводами, якими обґрунтовувались позовні вимоги.

Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинська К.Т. подала до апеляційного суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, своєї думки ні стосовно апеляційної скарги, ні стосовно судового рішення не висловила.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду з`явились представниця позивачки - адвокат Лисенко В.С. та представниця відповідача - адвокат Сидоренко Т.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був рідним братом позивачки ОСОБА_2 (а.с. 7, 9 том І).

Згідно довідки Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 18 грудня 2019 року за вих. № 1667, ОСОБА_2 здійснила його поховання (а.с. 148 том І).

За життя ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 11 квітня 1997 року, укладеного на Південній товарній біржі за реєстровим № 6462, зареєстрованого в ММБТІ 16 квітня 1997 року за № 17804, належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 11, 12 том І).

Саме у цій квартирі ОСОБА_3 був зареєстрований на час смерті. Згідно відомостей, наданих нотаріусу Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 знятий з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку зі смертю. Відомості про інших зареєстрованих за цією адресою осіб, на день смерті власника квартири, відсутні (а.с. 119 том І).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (а.с. 8, 9 том І).

18 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 103 том І).

Того ж дня ОСОБА_2 , тому ж нотаріусу подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 за законом. У заяві повідомляла, що інших спадкоємців матері немає, її батьки померли раніше, у шлюбі на день смерті вона не перебувала, крім неї мала сина - ОСОБА_3 , який помер раніше. Онуків від нього мати не мала (а.с. 104 том І).

Своєю постановою від 13 серпня 2020 року приватний нотаріус Ягужинська К.Т. відмовила ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 14 том І).

26 серпня 2020 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна матері (а.с. 142 том І).

Цього ж дня ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса Ягужинської К.Т. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, щодо майна брата - ОСОБА_3 . У заяві зазначала, що як спадкоємиця майна брата, 18 грудня 2019 року звернулась з заявою про прийняття спадщини, надала крім іншого, свідоцтво про смерть брата та договір купівлі-продажу належної йому квартири. Також вказувала на те, що вивчивши надані документи, нотаріус роз`яснила, що у зв`язку з тим, що мати померла через два дні після смерті брата, вона прийняла спадщину але не встигла її оформити. Цього ж дня була відкрита спадкова справа № 133/2019 (а.с. 150 том І).

У відповідь на це звернення, листом від 01 вересня 2020 року приватний нотаріус Ягужинська К.Т. роз`яснила ОСОБА_2 , що оскільки нею було повідомлено про те, що у брата та матері інших спадкоємців немає, то спадкову справу було відкрито саме до майна матері - ОСОБА_4 . Відкриття спадкової справи до майна ОСОБА_3 було не тільки юридично неграмотним, а і недоцільним, так як зашкодило б матеріальним інтересам ОСОБА_2 , оскільки необхідно було б заплатити за відкриття двох спадкових справ по 1 200 грн, а потім, в рамках спадкової справи, відкритої до майна ОСОБА_3 , отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вартістю 2 500 грн, так як спадщина від ОСОБА_3 все рівно перейшла до його матері (а.с. 15 том І).

16 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Управління нотаріату Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зі скаргою на дії приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. У скарзі зазначала, що при зверненні 18 грудня 2019 року за прийняттям спадщини після смерті матері та брата, нотаріус роз`яснила їй, що мати, як спадкоємиця першої черги після свого сина ОСОБА_3 , померши через два дні після нього, прийняла спадщину в порядку спадкової трансмісії, але не встигла її оформити, тому вона не може прийняти спадщину після смерті брата, але може прийняти спадщину, лише яка відкрилася після смерті матері. При цьому було надано витяг зі спадкового реєстру та повідомлено, що після спливу шести місяців буде видано свідоцтво про право на спадщину, яка залишилась після смерті брата та матері (а.с. 151 - 152 том І).

01 жовтня 2020 року заступник начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Миколаївській області, відповідаючи на скаргу ОСОБА_2 від 01 вересня 2020 року, роз`яснив, що з наданої нотаріусом інформації вбачається, що 18 грудня 2019 року на підставі заяви ОСОБА_2 , заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також зазначав, що з пояснень нотаріуса вбачається, що спадкоємець ОСОБА_2 повідомила, що спадкоємців після ОСОБА_4 , крім неї, немає, оскільки син спадкодавиці помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у відповіді зазначено, що відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах. Нотаріусом заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 з урахуванням успадкованого нею майна після смерті ОСОБА_3 для подальшої видачі свідоцтва за правилами статті 1276 ЦК України. Проте, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом виявлено розбіжності між заявленими правами та наданими документами, а саме - виявлено факт заведення іншим нотаріусом спадкової справи щодо майна ОСОБА_3 . У зв`язку з цим 13 серпня 2020 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 153-156 том І).

Крім цього з матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії з видачі приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , стало те, що його право на квартиру не було оформлене нотаріально - договір купівлі-продажу зареєстрований ТОВ «Південна товарна біржа», також згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на цю квартиру 25 листопада 2020 року товариством з обмеженою відповідальністю «Південна товарна біржа» зареєстровано за ОСОБА_1 , а крім цього приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Валієвою В.В. 18 травня 2020 року заведено спадкову справу № 22/2020. З цих підстав нотаріус прийшов до висновку про існування спору про право, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадкування (а.с. 14 том І).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадщину виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини вважаються відсутніми, якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, але він не скористався своїм правом через власну пасивну поведінку.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Установивши, що приватний нотаріус Ягужинська К.Т. у своєму поясненні щодо скарги ОСОБА_2 від 25 вересня 2020 року (а.с. 200-202 том І) повідомила, що 18 грудня 2019 року на її адресу надійшла заява ОСОБА_2 щодо прийняття спадщини на майно матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд апеляційної інстанції вважає за можливе визнати доведеним той факт, що ОСОБА_2 вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у тому числі щодо майна брата ОСОБА_3 .

Крім того, зазначене підтверджується листом нотаріуса Ягужинської К.Т. ОСОБА_2 від 01 вересня 2020 року (а.с. 15 том І), яким вона визнала, що ОСОБА_2 під час свого звернення повідомляла про те, що крім неї у брата та матері інших спадкоємців немає. А відтак, питання щодо відкриття спадкової справи щодо належного брату майна було предметом обговорення між нотаріусом та позивачкою.

Як вбачається з зазначеного листа нотаріуса Ягужинської К.Т., було відкрито спадкову справу тільки щодо майна померлої матері позивачки - ОСОБА_4 з тих підстав, що нотаріус вважала відкриття спадкової справи до майна ОСОБА_3 юридично неграмотним та недоцільним, оскільки це зашкодило б матеріальним інтересам ОСОБА_2 , так як потягло б за собою необхідність оплати відкриття двох спадкових справ, а у подальшому - отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва щодо майна ОСОБА_3 , так як спадщина від нього перейшла до матері.

Ці ж обставини підтверджуються відповіддю заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Миколаївській області від 01 жовтня 2020 року, який зазначив, що з наданих йому пояснень нотаріуса Ягужинської К.Т. вбачається, що ОСОБА_2 повідомила її про те, що спадкоємців після ОСОБА_4 , крім неї, немає, оскільки син спадкодавиці помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у відповіді зазначено, що відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах. Нотаріусом заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 з урахуванням успадкованого нею майна після смерті ОСОБА_3 для подальшої видачі свідоцтва за правилами статті 1276 ЦК України. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що виявлено розбіжності між заявленими правами та наданими документами, а саме - виявлено факт заведення іншим нотаріусом спадкової справи щодо майна ОСОБА_3 .

Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Валієва В.В. своєю постановою від 29 жовтня 2020 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна двоюрідного брата ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю доказів родинного зв`язку між матір`ю заявника та матір`ю спадкодавиці (а.с. 95-96 том І).

Отже, враховуючи дії позивачки, направлені на вчасне прийняття спадщини, які знайшли своє підтвердження в судових засіданнях, апеляційний суд приходить до висновку про те, що викладені позивачкою обставини пов`язані з об`єктивними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а відтак - про можливість визнання зазначених обставин поважними.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини.

Довід апеляційної скарги про те, що за скаргою позивача в діях нотаріуса Ягужинської К.Т. не було встановлено неналежного виконання посадових обов`язків, не спростовує доведеності вчасного звернення позивачки до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті брата.

Довід апеляційної скарги про те, що матеріали спадкової справи майна померлого ОСОБА_3 не містять заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини, не може бути достатньою підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки судом визнані поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: В.В.Коломієць

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повну постанову складено 21 січня 2022 року