Провадження №2/359/1211/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Баток Н.Г.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування домоволодінням,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона є власницею домоволодіння по АДРЕСА_1 . В цьому об`єкті нерухомого майна зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , який є сином позивача. Починаючи з 2017 року декілька років поспіль відповідач проживає в іншому домоволодінні по АДРЕСА_2 .

1.2. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування домоволодінням по АДРЕСА_1 .

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 грудня 2021 року (а.с.22) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13 січня 2022 року (а.с.32-33) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 лютого 2022 року (а.с.38-39) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не з`явились у судове засідання. Представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про розгляд цивільної справи в її відсутності та у відсутності її довірителя ОСОБА_2 (а.с.54).

3.2. ОСОБА_1 не визнає пред`явлений позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що ОСОБА_2 змінила замки у вхідних дверях в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Ця обставина перешкоджає відповідачу та його дружині ОСОБА_4 вселитись в цей об`єкт нерухомого майна та користуватись ним. Тому ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні позову.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 7 грудня 2004 року (а.с.7) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5920370 від 20 грудня 2004 року (а.с.8). Рішенням Процівської сільської ради №19 від 20 листопада 2015 року (а.с.17) вул. Комсомольська в с. Проців перейменована на вул. Хутірська.

4.2. Наведені обставини свідчать про те, що станом на час судового розгляду цивільної справи ОСОБА_2 є власницею домоволодіння по АДРЕСА_1 .

4.3. Зі змісту довідки старости с. Проців №325/17-16-8 від 12 листопада 2021 року (а.с.15) вбачається, що у вказаному домоволодінні зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , який є сином позивача.

4.4. Спірні правовідносини регулюються розділом ІІ «Речові права на чуже майно» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

5.2. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.3. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

5.4. Згідно з п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

5.5. Відповідно до п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на посагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

5.6. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не подали жодного доказу на підтвердження того, що відсутність відповідача у домоволодін-ні по АДРЕСА_1 перевищує понад один рік. В матеріалах цивільної справи міститься лише один доказ - довідка старости с. Проців №326/17-16-8 від 12 листопада 2021 року (а.с.16, 30 зворот), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 проживає в іншому домоволодінні по АДРЕСА_2 без зазначення періоду часу проживання. Натомість, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що ОСОБА_2 змінила замки у вхідних дверях в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Ця обставина перешкоджає відповідачу користуватись цим об`єктом нерухомого майна.

6.2. Системний аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не довели того, що ОСОБА_1 відсутній у домоволодінні по АДРЕСА_1 понад один рік, а також без поважних причин.

6.3. Визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним домоволодінням, є втручанням держави у право ОСОБА_1 на повагу до його житла, а також в його право на мирне володіння майном. Таке втручання є свавільним, оскільки воно не ґрунтується на законі. Ця обставина свідчить про те, що задоволення позову призведе до невиправданого порушення гарантій, запроваджених п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

6.4. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування домоволодінням по АДРЕСА_1 , відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_2 , належить відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.2. ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №76508 від 25 листопада 2021 року (а.с.5). Однак у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено в повному обсязі.

7.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування домоволодінням, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець