Справа № 156/377/22
Провадження № 2-н/156/39/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

22 червня 2022 року смт. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бахаєв І.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє адвокат Соколов Микола Васильович, про видачу судового наказу щодо стягнення з ДП "Шахта № 9 "Нововолинська" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

21.06.2022 року представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ДП "Шахта № 9 "Нововолинська" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18545,13 грн. та 248,10 грн витрат на оплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу, суддя вважає, що необхідно відмовити у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї документів, 27.05.2021 року заявника ОСОБА_1 було звільнено з ДП "Шахта № 9 "Нововолинська", і станом на 21.06.2022 року він не перебуває в трудових відносинах з боржником.

Разом з тим, не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати в разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Отже, судом видаються судові накази в разі відсутності між сторонами спору про право, та за наявності документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати (такими є довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо).

У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Варто врахувати, що наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви.

Документи, котрі додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Відтак, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з огляду на положення ч. 1ст. 161 ЦПК України, повинна бути заявлена разом із вимогою про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати.

При цьому, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, має бути безспірною, тобто добровільно нарахована боржником, але невиплачена стягувачу. Однак стягувач, не додав до заяви документів, що підтверджують добровільне нарахування боржником конкретної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку. Натомість, у своїй заяві про видачу судового наказу заявник самостійно склав розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який, на думку суду, не є належним документом, котрий би свідчив про безспірність розміру суми, що підлягає стягненню у наказному провадженні, а отже вказані обставини свідчать про наявність спору з приводу розміру заборгованості.

Викладені заявником обставини не свідчать про безспірність вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить стягнути з боржника середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 18545 грн 13 коп. за період з 27.05.2021 року по 10.08.2021 року включно. Однак суд не наділений повноваженнями в межах наказного провадження здійснювати розрахунки сум. Тому, враховуючи, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження не розглядається обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, суддя позбавлений можливості встановити обставини правильності або неправильності розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У постанові від 08.02.2022 року (справа № 755/12623/19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, не поширюється та застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Відповідно до виписки з наказу № 11-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи 27.05.2021 року, а до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні він звернувся лише 21.06.2022 року.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 165, 166 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з з ДП "Шахта № 9 "Нововолинська" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Роз`яснити заявнику право звернутись з позовом до відповідача у порядку спрощеного позовного провадження.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали направити ОСОБА_3 та його представнику на адреси, зазначені у заяві про видачу судового наказу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) через Іваничівський районний суд Волинської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду. з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя І.М.Бахаєв