Провадження № 2/712/1360/22
Справа № 711/242/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ПИРОЖЕНКО С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинення дій органом ДВС,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у порядку цивільного судочинства, у якому просить суд зобов`язати відділ примусового виконання рішення винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № 62975152.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2022 року вказану справу передано за підсудністю для розгляду до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Вказана справа за результатами автоматизованого розподілу справ була передана судді Пироженко С.А.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає. що вказана справа не може бути прийнята судом до провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормою ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що останній звернувся до суду з вимогами до Відділу примусового виконання рішень про зобов`язання винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до районного суду в порядку цивільного судочинства, згідно розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, оскільки в даному випадку позивач є боржником у виконавчому провадженні, позовна заява останнього про зобов`язання вчинити дії не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч.1 цієї статті, суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права з цими вимогами звернутися до відповідного адміністративного суду або до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства, а саме зі скаргою на дії державного виконавця в порядку ст.447-449 розділу VII ЦПК України.

Таким чином, передаючи цивільну справу за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси, Придніпровський районний суд м. Черкаси помилково виходив з того, що до вказаних позовних вимог підлягає застосуванню загальна територіальна підсудність.

Суддя враховує, що статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Однак, прихожу до висновку, що відкриття провадження по справі порушить визначення розгляду справи належним судом, що в свою чергу буде свідчити про розгляд справи некомпетентним судом, а відтак є підставою для скасування рішення суду ухваленого за наслідком розгляду цієї справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті провадження у справі за його позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинення дій органом ДВС.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Соснівського

районного суду м Черкаси С.А.ПИРОЖЕНКО