Справа 303/1243/22
2/303/171/22
Номер рядка статистичного звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № MKАZ0АЕ00000009 від 04.05.2007 року у розмірі 40 348,93 доларів США, що еквівалентно 1 109 192,09 гривень та сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.05.2007 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № MKАZ0АЕ00000009, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на суму 15483,36 доларів США з кінцевим терміном повернення 05.05.2014 року. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору станом на 11.01.2022 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 145070,77 доларів США, яка складається з наступного: 10256,95 доларів США заборгованість за кредитом; 27 897,37 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 747,50 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 106168,95 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості. Таким чином, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка становить 40348,93 доларів США, яка складається з наступного: 10 256,95 доларів США заборгованість за кредитом; 27 897,37 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом;747,50 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1447,11 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 16.02.2012 року по 16.08.2012 року, які представник позивача просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 16 637,88 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала відзив, в якому позов просила застосувати строки позовної давності, оскільки нею останній платіж був здійснений 20.01.2010 року, тоді як банк звернувся із позовом 19.01.2022 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

27.04.2022 року представник позивача подав відповідь на відзив на позов, в якому надав пояснення, аналогічні позовній заяві. А відтак вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Судом належними доказами встановлено, що 04.05.2007 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № MKАZ0АЕ00000009, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на суму 11606,08 доларів США на купівлю автомобіля, а також 3877,28 доларів США на сплату страхових платежів з кінцевим терміном повернення 05.05.2014 року (п. 7.1 кредитного договору).

Відповідно до п.п. 2.2.1-2.2.4 кредитного договору, позичальник зобов`язується використати кредит на передбачені договором цілі, зазначені в п. 7.1 договору. Погашення кредиту здійснюється в порядку, сумах і строках, передбачених п.7.1 та п. 2.3.3 цього договору (а.с. 7-9).

Відповідно до п.4.1 кредитного договору при порушенні Позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченогї заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн за кожен день прострочки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов`язання. Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, серед яких сплата неустойки, відшкодування збитків та ін.

Порушенням зобов`язання в розуміння положень ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В порушення вимог кредитного договору ОСОБА_1 прийняті на себе зобов`язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та сплати процентів не виконувала, внаслідок чого за кредитним договором № MKАZ0АЕ00000009 від 04.05.2007 року, станом на 11.01.2022 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яку позивач має право вимагати стягнути з відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, від 27.02.2020 року № 361/3230/17.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що заборгованість позичальника обмежується строком виконання зобов`язань, а саме враховуючи закінчення строку кредитного договору, право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, тоді як таких вимог позивач не пред`являв.

Доводи представника позивача в частині визначення розміру заборгованості по кредитному договору та права нараховувати проценти і пеню після закінчення строку виконання зобов`язання суперечать нормам матеріального права, а також висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Щодо позовної давності заявленої відповідачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом установлено, що кредитний договір укладений на строк з 04.05.2007 року по 05.05.2014 року, п.7.1 договору кредиту.

Згідно, з розрахунку заборгованості за договором слідує, що відповідачем ОСОБА_1 останній платіж по кредитному договорі було здійснено 20.01.2010 року, після цього жодних платежі позичальником не здійснювалося (а.с. 4-6).

Встановивши, що останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було здійснено 20.01.2010 року, а банк із цим позовом до суду звернувся 09.02.2022 року (а.с. 22), відтак АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з цих підстав.

Наявність передбачених статтею 264 ЦК України підстав для переривання перебігу позовної давності щодо пред`явлення вказаного позову, які б дозволяли зробити висновок про дотримання при поданні позову встановленого законом строку позовної давності, не встановлено.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

За таких обставин, суд дійшов висновку, що АТ КБ "ПриватБанк" пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом щодо усіх заявлених вимог, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК Україниє самостійною і достатньою підставою для відмови у позові. У своїх заявах по суті справи АТ КБ "ПриватБанк" не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити в повному обсязі за пропуском позивачем строку позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 257-259, 509, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду виготовлено 30 травня 2022 року.

Головуюча О.В.Гутій