Справа № 466/8434/21 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/4187/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Крайник Н.П.
секретаря: Бадівська О.О.
за участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконною відмову про реєстрацію місця проживання та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернувся до суду із позовом до Квартирно- експлуатаційного відділу м.Львова, третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання до вчинення дій. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він, старший сержант з 2000 року являється службовцем Національної академії сухопутних військ імені П. Сагайдачного та працює на посаді артиста другої категорії військового оркестру. У 2000 році на підставі рішення начальника Львівського гарнізону отримав у гуртожитку Міністерства Оборони України, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Кн.Ольги, 5 кімнату №18 жилою площею 14,3 кв.м. З 2000 року і до тепер проживає у згаданій кімнаті гуртожитку разом із сім`єю: дружина, ОСОБА_3 та дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його утриманні. Зазначав, що разом із сім`єю з 04.02.2008 зареєстровані на території військового містечка військової частини, де проходить службу за адресою: АДРЕСА_1 . Зважаючи на те, що позивач разом із сім`єю проживає в кімнаті АДРЕСА_2 , що є площею меншою встановленої норми, оскільки на одну особу припадає менше 6 кв.м. на 1 особу, командуванням Національної академії сухопутних військ імені гетьмана П.Сагайдачного було подано клопотання до КЕВ м.Львова про виділення йому для проживання на склад сім`ї чотири особи на підставі наказу Міністра Оборони №380 від 31.07.2018 для покращення житлових умов проживання додатково кімнату АДРЕСА_3 (барак), що підтверджується відповідним клопотанням №33 від 19.02.2019. В цьому ж клопотанні зазначено, що на квартирному обліку в Національній академії він перебуває з 10.10.2007 складом сім`ї чотири особи, по службі характеризується позитивно, зауважень не має, функціональні обов`язки виконує добросовісно. До даного клопотання ОСОБА_1 було надано всі необхідні документи, які передбачені п.15 розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена Наказом МО України №380 від 31.07.2018. Рішенням начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова №9 від 07.03.2019 у відповідності до ст. ст. 128-129 Житлового Кодексу Української РСР, розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31.07.2018 р. №380, Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 №8 вирішено надати позивачу на сім`ю чотири особи кімнату №22 площею 14,1 кв.м. в будівлі №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 до кімнати №18 площею 14,3 кв.м. На підставі вищевказаного рішення КЕВ м.Львова, 07.03.2019 було укладено між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова в особі начальника КЕВ м.Львова ОСОБА_6 та позивачем договір найму житлової площі (житлове приміщення) на кімнату № НОМЕР_2 площею 14,3 кв.м та на кімнату № НОМЕР_3 площею 14,1 кв.м за адресою АДРЕСА_4 . Наказом начальника Національної Академії Сухопутних військ імені Гетьмана П. Сагайдачного №172-АД від 20.03.2019 ОСОБА_1 , як військовослужбовця та членів його сім`ї взято на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) з дати реєстрації рапорту - 12.11.13 №502. Відтак, на підставі ст. 129 ЖК Української РСР, а також розділу 2 Договору найму житлової площі (житлового приміщення), яким передбачено обов`язок наймодавця видати спеціальний ордер на вселення, позивачу повинні були видати спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_5 та кімнату №22 в гуртожитку, однак такий не було видано, а видали лише рішення начальника КЕВ м.Львова №9 від 07.03.2019, на підставі якого та договору найму житлової площі (житлового приміщення) сім`я позивача почала проживати в двох кімнатах гуртожитку - АДРЕСА_6 . З метою скористатись своїм правом щодо реєстрації свого постійного місця проживання, позивач звернувся з вищевказаним договором найму до ЦНАП Франківського району де подав відповідну заяву про зняття його з реєстрації по АДРЕСА_1 , за якою він фактично не проживає та реєстрації в кімнатах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 , де він фактично проживає ще з 2000 року, однак йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю спеціального ордера на вселення у вищезгадані кімнати гуртожитку. В подальшому позивач 15.03.2021 звернувся із заявою до КЕВ м.Львова (вх. КЕВ №1367 від 15.03.2021) щодо надання йому спеціального ордеру. Однак йому було відмовлено. В листі КЕВ м.Львова вказано, що оскільки станом на теперішній час будівля №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 не зареєстрована в місцевих органах самоврядування, як гуртожиток для проживання сімей, спеціальний ордер на кімнати АДРЕСА_7 не може бути оформлений. Разом з тим, стосовного спеціального ордера на вселення, то такий йому не було видано не з його вини, хоча такий повинен був бути виданий на підставі Договору найму житлової площі. У кімнату №22 позивач із сім`єю вселився у 2019 році на підставі рішення начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова №9 від 07.03.2019. Таким чином КЕВ м.Львова своєю відмовою у видачі спеціального ордера на вселення суперечить своїм же діям стосовно укладення договору найму, адже КЕВ м.Львова укладаючи договір про найм житлової площі (житлового приміщення) тим самим визнав легітимність проживання ОСОБА_1 разом з сім`єю в кімнаті АДРЕСА_5 та кімнаті АДРЕСА_3 . Зважаючи на те, що вже понад 20 років позивач з сім`єю проживає в гуртожитку по АДРЕСА_8 та на підставі рішення КЕВ м.Львова від 07.03.2019 і договору найму від 07.03.2019, за ними закріплена кімната АДРЕСА_9 , належним чином сплачує комунальні послуги, дбає про належний житловий стан кімнат та не має іншого житла крім цього, відмова КЕВ м.Львова у видачі спеціального ордера на вселення у гуртожиток є неправомірною. Враховуючи наведене, просив зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова видати ОСОБА_1 спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_5 та кімнату АДРЕСА_10 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2021 року позов задоволено.
Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова видати ОСОБА_1 , спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_11 .
Стягнуто з Квартирно- експлуатаційного відділу м.Львова на користь ОСОБА_1 908,00 (дев"ятсот вісім гривень) сплаченого судового збору.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального права. Вказує на те, що суд не в повному обсязі встановив обставини справи, а саме, що 07.03.2019 позивачу було надано додаткову кімнату №22 до кімнати АДРЕСА_12 . Однак, станом на теперішній час будівля №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 не зареєстрована в органах місцевого самоврядування, як гуртожиток для проживання сімей, спеціальний ордер на вселення до кімнат №18 та №22 не може бути оформлений. Крім того, вважає, що КЕВ м. Львова є структурним підрозділом органу державної виконавчої влади Міністерства оборони України, є бюджетною організацією, що діє на підставі Положення КЕВ м. Львова від 30.06.2017 виключно державної форми власності і фінансується за рахунок Державного бюджету України, а тому відповідно до п.6 ст.2 Бюджетного кодексу України є неприбутковим. Відповідач належить до державного сектору, а його фінансування залежить від Міністерства Оборони України. Відтак, просить скасувати вимогу щодо відшкодування витрат за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідач в судове засідання не з`явилися, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється службовцем Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана П. Сагайдачного та працює на посаді артиста другої категорії військового оркестру.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 04.02.2008 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно рішення начальника Львівського гарнізону Смеречинський С.Д. у 2000 р. отримав у гуртожитку Міністерства Оборони України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 жилою площею 14,3 кв.м., де проживає разом з сім`єю на даний час .
Згідно довідки про перевірку житлових умов ОСОБА_1 разом із сім`єю: дружина- ОСОБА_3 та дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою: АДРЕСА_8 жилою площею 14,3 кв.м. (гуртожиток-барак) та потребує покращення житлових умов (а.с.18).
Позивач належним чином сплачує комунальні послуги, дбає про належний житловий стан кімнат та не має іншого житла крім цього.
Рішенням начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова В.В. Гуменюка від 07.03.2019 надано кімнату №22 в будівлі №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 площею 14,1 кв.м. військовослужбовцю Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного старшому сержанту ОСОБА_1 на сім`ю 4 особи (він, дружина - 1985 р.н., донька - 2007 р.н., донька - 2012 р.н.) до кімнати №18 площею 14,3 кв.м) (а.с.17).
07.03.2019 між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова в особі начальника КЕВ м.Львова ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір найму житлової площі (житлове приміщення) на кімнату № НОМЕР_2 площею 14,3 кв.м та на кімнату № НОМЕР_3 площею 14,1 кв.м за адресою АДРЕСА_4 (а.с.15-16 зворот).
Наказом начальника Національної Академії Сухопутних військ імені Гетьмана П. Сагайдачного №172-АД від 20.03.2019 ОСОБА_1 як військовослужбовця та членів його сім`ї взято на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) з дати реєстрації рапорту - 12.11.13 №502.
З довідок №№403/1, 403/2 від 26.04.2021 вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана П.Сагайдачного та на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_3 , донька ОСОБА_7 , 2007 р.н. та донька ОСОБА_8 , 2012 р.н. (а.с.21).
У зв`язку з відмовою ЦНАП Франківського району щодо реєстрції постійного місця проживання ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю спеціального ордера на вселення у вищезгадані кімнати, 15.03.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою до КЕВ м.Львова (вх. КЕВ №1367 від 15.03.2021) щодо надання йому спеціального ордеру.
В листі КЕB м.Львова вказано, що оскільки станом на теперішній час будівля №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 не зареєстрована в місцевих органах самоврядування як гуртожиток для проживання сімей, спеціальний ордер на кімнати АДРЕСА_7 не може бути оформлений.
Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.
Згідно з ст.129 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер на жиле приміщення виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Згідно пункту 3 Примірного Положення про користування гуртожитками, ствердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 №498 жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї та у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах.
Розмір жилої площі, що надається в гуртожитку, не може бути менше ніж 6 кв. метрів на одну особу.
У відповідності до п.6 Примірного Положення про користування гуртожитками на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з податком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку.
На підставі п.7 вищевказаного Положення користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера: у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера або на підставі договору оренди житла.
Так, відповідно до ст. 4 ЖК УРСР житловий фонд включає, серед іншого і жилі будинки, і жилі приміщення в інших будівлях, що належали колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належали державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям.
Відповідно до приписів ст. 52 ЖК Української жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є наймачем спірних житлових приміщень, тривалий час разом з дружиною і дітьми проживає у гуртожитку-бараку, що підтверджується деклараціями про вибір лікаря, довідками з місця навчання дітей.
Враховуючи те, що сім`я позивача потребує покращення житлових умов, оскільки не в змозі придбати власне житло, а також взята на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями, а також те, що з моменту вселення позивача разом з сім`єю в спірні житлові приміщення, їх право на користування житловим приміщенням ніким, в тому числі відповідачем не оспорювалось, та доказів такого оскарження суду не надано. Із позовними вимогами до суду про визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням ніхто не звертався,
колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач разом з сім`єю мешкає в кімнатах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 на законних підставах ( на умовах договору найму житлової площі (житлове приміщення) на кімнату АДРЕСА_5 , площею 14,3 кв.м та на кімнату АДРЕСА_13 ), належним чином сплачує комунальні послуги, разом з дружиною дбає про належний житловий стан кімнат та не має іншого житла, тому вони не можуть бути позбавлені права на реєстрацію в жилому приміщенні.
За таких обставин, Квартирно- експлуатаційний відділ м.Львова порушує конституційне право ОСОБА_1 на реєстрацію в тому житлі, де і фактично проживає разом з сім`єю у встановленому законом порядку.
Тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відмова Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова у видачі ордеру на вселення до кімнати №18 та кімнати АДРЕСА_3 є неправомірною, а тому слід зобов`язати Квартирно- експлуатаційний відділ м.Львова видати спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_5 та кімнату АДРЕСА_3 в будівлі №112 у м.Львові.
Відповідно до ст. 141 ЦПК у зв`язку з задоволенням позову суд першої інстанції підставно стягнув судовий збір з відповідача, який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:03.06.2022.

Головуючий

Судді