441/2648/21 2/441/230/2022
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

10.06.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Нагірної М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської обл. справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

АТ «Кредобанк» (далі - Банк) 30.11.2021 звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 103 231 грн. 25 коп. заборгованості за кредитним договором № CL-288886 від 31.08.2020, витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір, мотивуючи тим, що згідно із означеним договором ОСОБА_1 надано кредит в сумі 83 000 грн., а відповідач зобов`язувався щомісяця в строки визначені договором здійснювати погашення суми заборгованості, нараховані проценти та інші платежі передбачені договором. Що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконує, заборгованість, яка утворилась через неналежне виконання ним умов договору, не погашає, тому є підстави до стягнення заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської обл. від 11.04.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач у визначені законодавством строки відзиву на позов, або ж заяви про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суду не подав.

Суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із змісту позову, із долучених до справи копій кредитного договору № CL-288886 від 31.08.2020, меморіальних ордерів № 45936838 і № 45936834 від 31.08.2020 та виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 (а.с.6, 7-12, 13) видно, що відповідач отримала у АТ «Кредобанк» кредит в сумі 83 000 грн., що він зобов`язувався щомісяця в строки визначені договором здійснювати погашення суми заборгованості, нараховані проценти та інші платежі передбачені договором.

Як убачається із змісту позову, із повідомлення-вимоги № 27-29092021-МВП-47 від 29.09.2021 та розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-288886 від 31.08.2020 (а.с. 5, 17), ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору, через це утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача на 11.10.2021 складає 103 231 грн. 25 коп.

Обставин, які б давали підстави сумніватись у розрахунку розміру заборгованості, судом не здобуто, тому він покладається в основу рішення.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» по кредитному договору № CL-288886 від 31.08.2020 на 11.10.2021 складає 103 231 грн. 25 коп. та підлягає стягненню з нього у судовому порядку.

З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2 270 грн. судового збору (а.с.4).

Підстав до стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 % від ціни позову та фіксованої суми 1 400 грн. суд не убачає, з огляду на наступне.

За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З аналізу вищенаведених норм закону убачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем закладено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 % від ціни позову та фіксованої суми 1 400 грн.

Між тим, належних доказів на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги і зокрема: детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт приймання-передачі виконаних робіт та документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), позивачем до матеріалів позову не долучено.

Відсутність детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, в т.ч. із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимог позивача в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 128, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 ) в користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) 103 231 грн. 25 коп. заборгованості за кредитним договором і 2 270 грн. 00 коп. судових витрат, а всього 105 501 грн. 25 коп.

В задоволенні решти вимог АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 - відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Українець П.Ф.