ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м.Суми

Справа №592/15879/18

Номер провадження 22-ц/816/179/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач за первісним позовом ОСОБА_1 ,

відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_7

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року в складі судді Алфьорова А.М., постановлену в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2021 року ОСОБА_7 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про роз`яснення рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року.

Заяву обґрунтовував тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року було припинено право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 садиби за адресою: АДРЕСА_1 і визначено кожну частку співвласників окремим об`єктом нерухомості, а також у зв`язку з цим визначено кожному співвласнику, окрім ОСОБА_8 , конкретні номери і площі приміщень в домоволодінні (садибі) та розмірі земельних ділянок. У зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , власником вказаної частки житлового будинку і земельної ділянки, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом став його брат ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно заповіту, посвідченого 04 січня 2018 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Саумовою Н.Ю., ОСОБА_2 заповів усе своє майно ОСОБА_7 . У зв`язку з тим, що він є спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_2 на 20/100 частку вищевказаного житлового будинку і земельної ділянки, то звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю частку житлового будинку і земельної ділянки, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки у рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року чітко не вказано номера приміщень, щоб дало можливість визначити окремим об`єктом нерухомості частину зазначеного житлового будинку та не вдається за можливе визначити частку вказаної земельної ділянки.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд роз`яснити рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року, вказавши, що ОСОБА_8 належали наступні приміщення в житловому будинку літера «Ч-1» та прибудова літера «ч3», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 : коридор «1-1», площею 2,9 кв. м, кухня «1-2», площею 15,0 кв. м, житлова кімната «1-3», площею 11,3 кв. м, житлова кімната «1-4», площею 15,3 кв. м, ванна кімната «1-5», площею 3,8 кв. м, коридор «1-6», площею 6,1 кв. м, підвал «ІІ», площею 14,1 кв. м, огорожа № 5 та земельна ділянка за цією адресою, площею 298 кв. м.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_7 про роз`яснення рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ майна, яке знаходиться у спільній частковій власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_1 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності відмовлено.

Вказану ухвалу суду ОСОБА_7 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про роз`яснення рішення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що роз`яснення рішення суду у даній справі ніяким чином не змінить його змісту, що повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 271 ЦПК України, оскільки даним рішенням було припинено право спільної часткової власності між співвласниками та визначено кожну частку співвласників окремим об`єктом нерухомості. Тобто, частка ОСОБА_8 у розмірі 20/100 вже є окремим об`єктом нерухомості у відповідності до рішення суду. Частки інших осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є окремими об`єктами нерухомості, їм присвоєні окремі поштові адреси і цим часткам відповідають відповідні приміщення в садибі, на які заявник не претендує і не має права претендувати, оскільки дані примішення чітко визначенні в рішенні суду, окрім приміщень ОСОБА_8 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_7 , представника ОСОБА_3 адвоката Титора Р.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року поділено між ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 садибу за адресою: АДРЕСА_2 (Додаток № 4), визначеному Висновком будівельно-технічного, земельно-технічного експертного дослідження № 1594/1709 від 12 жовтня 2018 року та Варіанту № 1 відповідно до Висновку № 1175/56 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 19 листопада 2018 року.

Припинено право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 садиби за адресою: АДРЕСА_1 та визначено кожну частку співвласників окремим об`єктом нерухомого майна.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 47/100 частини у садибі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Варіанту № 1 (Додаток № 4) Висновку будівельно-технічного, земельно-технічного експертного дослідження № 1594 від 12 жовтня 2018 року, а саме: у житловому будинку А (Ч-1): підвал 3-І, пл. 14,1 кв. м, коридор 3-1, пл. 9,4 кв. м, ванну 3-2, пл. 3,2 кв. м, кухню 3-3, пл. 16,3 кв. м, житлову кімнату 3-4, пл. 16,8 кв. м, житлову кімнату 3-5, пл. 15,1 кв. м, кладову 3-І, пл. 4,8 кв. м, коридор 3-ІІ, пл. 2,2 кв. м, кладову 3-ІІІ, пл. 3,7 кв. м. З надвірних приміщень: навіс «Б», сарай «В», вбиральня «Г», сарай «Д», огорожі № 1, 2, 3, 4, 6, всього на суму 56550 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 47/100 частини земельної ділянки, площею 470 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно Варіанту № 1 (Додаток № 2 зображено зеленим кольором) Висновку будівельно-технічного, земельно-технічного експертного дослідження № 1594/1709 від 12 жовтня 2018 року, припинивши право спільної часткової власності з співвласниками ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Виділено у приватну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно до Висновку № 1175/56 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 19 листопада 2018 року (Додаток № 1 зображено рожевим кольором) наступні приміщення та надвірні будівлі садиби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення житлового будинку літ. «Ч (А) І»: житлова кімната «2-4», площею 10,0 кв. м, житлова кімната «2-5», площею 10,6 кв. м. Приміщення прибудови літ. «Ч1»: коридор «2-1», площею 9,5 кв. м, ванна «2-2», площею 4,2 кв. м, туалет «2-3», площею 1,3 кв. м, житлова кімната «2-6», площею 26,2 кв. м, кухня «2-7», площею 13,6 кв. м. Господарські споруди: огорожа № 7, 8, 9, 10, що складає 32/100 частки, припинивши право спільної часткової власності та визнано самостійним об`єктом нерухомості при розподілі.

Поділено земельну ділянку, площею 0,0232 га (232 кв. м), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та виділено у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,0232 га (232 кв. м), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності та визнано самостійним об`єктом нерухомості при розподілі.

Вказане рішення набрало законної сили.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_7 про роз`яснення рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає, а тому прийшов до висновку, що відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення по даній справі.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до ст. 221 ЦПК України (2001 р.) роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Зі змісту заяви ОСОБА_7 про роз`яснення судового рішення вбачається, що заявник фактично просить роз`яснити мотиви та підстави ухвалення судового рішення.

Заявник всупереч ч. 1 ст. 271 ЦПК України просить змінити зміст судового рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року, яке набрало законної сили по справі № 592/15879/18, яким визначити певне майно за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки таких позовних вимог в суді першої інстанції не заявлялося, а суд у випадку задоволення такої заяви буде по суті виходити за межі вже прийнятого ним судового рішення по вищезазначеній справі.

Отже, судове рішення, яке просить роз`яснити ОСОБА_7 , містить чіткі і зрозумілі висновки щодо обставин справи та встановлених правовідносин. Вказане рішення не допускає кілька варіантів тлумачення, у ньому викладені мотиви, наведено правовий висновок, який не є незрозумілим, а тому не підлягає роз`ясненню в порядку ст. 271 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про роз`яснення рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 271, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 січня 2022 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук