Ухвала

21 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 462/7642/21

провадження № 61-11067ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 квітня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі -ПрАТ «НЕК «Укренерго») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, в якому просила скасувати наказ директора з управління персоналом Дирекції управління персоналом ПрАТ «НЕК «Укренерго») від 22 вересня 2021 року № 1352-к про її звільнення, як незаконний, поновити її на роботі на посаді керівника організаційно-технічної групи відділу організації технічної діяльності Департаменту організації праці та управління винагородами Дирекції управління персоналом ПрАТ «НЕК «Укренерго», стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та належну їй, згідно з умовами колективного договору, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік.

Позов обґрунтовано тим, що наказом директора з управління персоналом Дирекції управління персоналом ПрАТ «НЕК «Укренерго» від 22 вересня 2021 року № 1352-к, з 23 вересня 2021 року її звільнено з роботи з посади керівника організаційно-технічної групи відділу організації технічної діяльності Департаменту організації праці та управління винагородами Дирекції управління персоналом, згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

Вважає, що у її випадку, переведення в іншу місцевість разом із підприємством, установою, організацією не відбувалось, оскільки виробничий підрозділ (далі - ВП) «Західна енергетична система» НЕК «Укренерго», в якому у неї знаходилось робоче місце, залишився за тією ж адресою: вул. Свєнціцького, 2, м. Львів, проте, їй запропонували підписати заяву про відмову від продовження роботи у м. Києві по вул. Симона Петлюри, 25, у зв`язку із зміною істотних умов праці, що, по суті, є переведенням на роботу в іншу місцевість.

Зазначає, що відмова від переїзду на роботу в іншу місцевість зумовлена тим, що у неї є двоє дітей, одній з яких іще не виповнилось шість років, а тому це пояснює неможливість її переїзду в іншу місцевість.

Позивач вважає, що роботодавцем могли бути збережені колишні умови праці, однак, на її переконання, таке звільнення свідчить про намагання відповідача звільнити її з роботи у будь-який спосіб.

Окрім того, зазначає, що згідно з умовами колективного договору, вона мала право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середнього заробітку при оформленні щорічної відпустки на 14 календарних днів протягом поточного року, однак, це право порушено відповідачем.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

У листопаді 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 квітня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Як на підставу касаційного оскарження представник заявника посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, зокрема неврахування правового висновку, висловленого у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 442/61/16-ц, від 06 квітня 2021 року у справі № 461/8296/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, на думку ОСОБА_1 , судами порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 квітня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року.

Витребувати з Залізничного районного суду м. Львова матеріали вищезазначеної цивільної справи № 462/7642/21.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак