Справа № 606/2774/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Доскоч І.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Бочана І.П.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Худої І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної власності на майно, набуте за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної власності на майно - автомобіль Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , оскільки останній набутий ним за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 12.09.2019 сторони уклали шлюб. З моменту реєстрації шлюбу позивач проживав з відповідачкою за її адресою у будинковолодінні її батьків. Життя з відповідачкою не склалося, в липні 2020 року без будь-яких видимих причин та підстав ОСОБА_2 спакувала всі його особисті речі та викинула на вулицю, внаслідок чого з цього моменту повністю припинилися шлюбні відносини сторін, і позивач повернувся проживати до своїх батьків. Під час їхнього окремого проживання з відповідачкою з липня 2020 року, тобто у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин між ними, позивач 15.06.2021 придбав автомобіль Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 за 128 300 грн згідно акту огляду реалізованого транспортного засобу, який зареєстрував 19.06.2021, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Позивач зазначає, що до подання даного позову його спонукала відповідачка, яка своїми діями домоглася заборони відчуження ним спірного автомобіля згідно ухвали судді Теребовлянського районного суду та має незаконний намір отримати від нього компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля.

Враховуючи наведене просить визнати особистою приватною власністю автомобіль Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 31.12.2021 було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 17.03.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 18.04.2022, викликано в судове засідання свідків.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бочан І.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Позивач зазначив, що відповідач вигнала його з дому та виставила його речі у липні 2020 року. Саме з цього часу вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Щодо коштів на придбання спірного автомобіля позивач вказав, що до одруження з відповідачем мав у власності автомобіль марки Audi, який продав у травні 2021 року за 3700 доларів США, до вказаної суми додав власні кошти, які отримував як заробітну плату за період з липня 2020 року, тобто з часу припинення спільного проживання з відповідачем, та у червні 2021 року придбав автомобіль Skoda Superb за близько 10000 доларів США. Додав, що після липня 2020 року свою заробітну плату не витрачав, збирав на картку, відповідачу коштів вже не давав, давав певні суми лише на дитину. За період з липня 2020 року по 2021 рік отримував щомісячно заробітну плату у сумі еквівалентно близько 1000 доларів США.

Крім того, позивач підтвердив, що на весілля сторонам були подаровані весільні гроші, а саме 13500 доларів США. За вказані кошти за час спільного проживання сторони робили певні ремонтні роботи у будинку батьків відповідача, де на той час спільно проживали сторони.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Худа І.Р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки автомобіль вважають спільною власністю подружжя.

Відповідач пояснила, що після одруження сторони спільно проживали у будинку її батьків. Через декілька місяців після весілля відповідач завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донечка. Весь час до вересня 2021 року сторони проживали разом, у вересні 2021 року відповідач після сварки дійсно виставила речі позивача із будинку та їхне спільне проживання припинилось.

Відповідач не заперечувала того, що після народження дитини у сторін час від часу виникали сварки, зокрема у лютому 2021 року сторони посварились і ОСОБА_1 пішов жити до батька на деякий час, в подальшому вони з позивачем знову примирилась. Позивач інколи ходив ночувати до будинку батька, оскільки повноцінно не висипався через дитину.

Відповідач також зазначила, що автомобіль Skoda був придбаний сторонами за час спільного проживання за спільні кошти. Так, у сторін були кошти з весілля, а також позивач отримував заробітну плату. Автомобіль, над покупкою якою розмірковували сторони, коштував близько 11000 доларів США. Для покупки авто їм не вистачало ще 2000 доларів США, а тому у придбанні автомобіля сторонам допоміг батько відповідача, який в той час перебував закордоном на заробітках та пересилав гроші певними частинами. Після покупки автомобіля, батько відповідача допоміг сторонам грішми ще на ремонт та хімчистку автомобіля, а саме переслав близько 800 доларів США. У вересні 2021 року сторони остаточно посварились, відповідач виставила речі позивача та подала позов про стягнення аліментів на утримання дитини.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2019, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1871.

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , яке видане виконавчим комітетом Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільській області України, актовий запис №12.

Відповідач із дочкою ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідки про реєстрацію місця проживання відповідача від 19.11.2020 та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб від 29.09.2021.

Згідно акту огляду реалізованого транспортного засобу за 7985/21/001941 від 15.06.2021 ОСОБА_1 є покупцем транспортного засобу марки Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вартість транспортного засобу з ПДВ вказана 128 300 грн.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_1 19.06.2021 було зареєстровано транспортний засіб автомобіль марки Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору.

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (Філії ГСЦ МВС РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області) від 27.09.2021 №31/19-Х-96 а.з. наданої на адвокатський запит у даній справі згідно ЄДР МВС станом на 24.09.2021 за ОСОБА_1 зареєстровані наступні транспортні засоби: 19.06.2021 автомобіль Skoda Super b, 2009 року випуску, об`єм двигуна 1978 см.куб; 11.01.2018 автомобіль Audi 100, 1992 року випуску, об`єм двигуна 2598 см.куб.

Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» наданої ОСОБА_4 , в період з 09.04.2021 по 07.10.2021 ОСОБА_5 (батько відповідача) переказував ОСОБА_2 за допомогою системи переказу WesternUnion декількома переказами кошти, у загальній сумі 1550 доларів США, а також відображено переказ 19.04.2021 від Boltaboeva Umida на суму 1300 доларів США, вказаний переказ, за словами відповідача, було здійснено від імені її батька його начальником.

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вказала, що є сусідкою позивача за місцем проживання його батька, з 15.12.2020 обіймає посаду старости Дарахівського старостинського округу. Свідок пояснила, що їй відомо, що з середини 2020 року позивач проживає у батька, працює у ТБЦ, літом 2021 року позивач продав свій автомобіль марки Audi та придбав новий автомобіль марки Skoda. На запитання представників сторін у справі свідок доповнила, що про те, що позивач проживає в батька через те, що відповідач його вигнала з дому ОСОБА_6 відомо зі слів батька позивача ОСОБА_7 , особисто позивача у подвір`ї будинку батька позивача свідок бачила з липня 2020 року майже кожного дня, часто бачила робочий автомобіль позивача біля будинку, який залишався на ніч.

Також у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - батько позивача, який пояснив, що з середини липня 2020 року позивач постійно проживає у нього. В липні 2021 року придбав новий автомобіль марки Skoda. Попередній автомобіль продав. Яка вартість транспортних засобів не знає.

Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказала, що вона є двоюрідною сестрою позивача та пояснила, що їй відомо зі слів позивача, що в середині липня 2020 року відповідачка вигнала його з будинку, з того часу він проживає з батьком ОСОБА_7 в його будинку. Коли свідок приїздила до будинку батька позивача, то бачила позивача там, знає, що в червні 2021 року позивач продав старий автомобіль і купив новий. Крім того, свідок додала, що до липня 2020 року вона інколи приїздила до позивача у будинок батьків відповідача, де вони спільно проживали, однак після липня 2020 року - бачилась із позивачем лише у будинку його батька.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказав, що він є рідним братом відповідача та пояснив, що проживав з сторонами у одному будинку, хоча їздить періодично в Польщу, однак знає, що в червні 2021 року сторони розійшлися остаточно. Коли придбали автомобіль в червні 2021 року, то сторони ще жили разом. В серпні 2020 року сторони посварились, однак потім зійшлися знову. Свідок вказав, що він в кінці травня 2021 року - початок червня 2021 року був в Україні, тоді і бачив, що позивач з відповідачем жили разом у будинку батьків відповідача.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка була допитана у судовому засіданні в якості свідка, вказала, що вона є матір`ю відповідача та пояснила, що в 2019 році сторони одружились, жили в них (в будинку батьків відповідача). В 2020 році в них народилась дочка. Весною 2021 року почали обговорювати питання купівлі автомобіля, попросили гроші в неї та її чоловіка, щоб вони допомогли. Після святкування 6 місяців внучки, 11.05.2021 свідок поїхала на заробітки в Польщу, спілкувалася з дочкою по телефону та по відеозв`язку, неодноразово бачила, що позивач присутній у будинку разом із відповідачем. Чоловік свідка (батько відповідача) перебував на заробітках в Росії та переслав сторонам гроші для купівлі автомобіля, після покупки автомобіля, дав гроші на хімчистку. В серпні 2021 року свідок приїхала додому і побачила, що стосунки сторін погіршились, вони часто сваряться. 28 серпня 2021 року був скандал біля церкви між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На початку вересня 2021 року ОСОБА_2 зібрала речі ОСОБА_1 та вигнала його з дому. Свідок також вказала, що їй відомо, що автомобіль Skoda коштвав близько 10000 доларів США, батько ОСОБА_2 додав близько 2000 доларів США на купівлю автомобіля, потім ще давав близько 700 доларів США на хімчистку.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Наведене вище відображає зміст презумпції спільної сумісної власності подружжя, спростування якої є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується.

Частиною першою статті 57 СК України встановлено перелік майна, яке є особистою приватною власністю дружини, чоловіка: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Крім того, частиною шостою статті 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Положення цієї норми стосуються випадків, коли дружина та чоловік спільно не проживають, але без встановлення режиму окремого проживання, передбаченого статтею 119 СК України.

На відміну від частини другої статті 119 СК України, яка містить імперативний припис про те, що одним із правових наслідків встановлення режиму окремого проживання є те, що майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважається набутим у шлюбі, частина шоста статті 57 СК України лише допускає можливість визнання судом особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Таким чином, законодавець розмежовує правовий режим майна, набутого дружиною, чоловіком після встановлення судом режиму сепарації (стаття 119 СК України), і майна, набутого за обставин, визначених у частині шостій статті 57 СК України.

На майно, набуте дружиною, чоловіком в період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тому у разі виникнення спору щодо цього майна спростувати вказану презумпцію має та сторона, яка вважає це майно особистою приватною власністю. Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.02.2022 у справі №149/2479/20.

Отже, заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів щодо придбання спірного автомобіля після припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем за особисті кошти, жодних доказів щодо джерел отримання коштів, які позивач вважає особистими та за які ним було придбано автомобіль суду не надано, клопотання про витребування також заявлено не було.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами не було встановлено режиму окремого проживання, передбаченого статтею 119 СК України, а тому щодо спірного майна не виникли правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені статтею 120 СК України.

Крім того, до показів свідків, які були допитані у судовому засіданні, щодо моменту припинення шлюбних відносин між сторонами суд ставиться критично, оскільки їх покази значно різняться, більшість свідків є родичами сторін по справі, свідчення не підтверджуються іншими доказами.

Крім того, суд зазначає, що статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

За умови не доведення позивачем факту придбання спірного автомобіля після припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем за особисті кошти позивача, тобто матеріально-правову презумпцію спільності майна подружжя позивач не спростував, що є його процесуальним обов`язком відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 4, 12, 76-82,141, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної власності на майно, набуте за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 02 червня 2022 року.

Суддя А.В.Мельник