КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

26.01.22 справа № 133/175/22

провадження № 2/133/625/22

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судових засідань Драмарецького Є.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпеченням позову, в якій просить вказану заяву задовольнити, вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 07.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №2852, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, що перебуває на виконанні у Козятинському відділі державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить до висновку, що її слід задовольнити з огляду на таке.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За змістом ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підтвердження своїх вимог заявник надав постанову про відкриття провадження від 06.01.2022, згідно якої заступником начальника відділу Козятинського відділу ДВС відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №2852 від 07.10.2019, виданим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу та звернуто стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , який і є боржником за кредитними зобов`язаннями за кредитним договором №VIKWGA, укладеним між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 15.07.2008, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , які є майновими поручителями ОСОБА_2 за його кредитними зобов`язаннями. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 15.07.2008 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Даніловою І.В. за реєстровим №708, передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до запиту про інформацію про ВП, відносно боржника ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №68052379 за виконавчим написом від 07.10.2019 №2852, виданим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки нерухомого майна, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності: ОСОБА_2 , який є боржником за кредитними зобов`язаннями; ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , які є майновими поручителями ОСОБА_2 за його кредитними зобов`язаннями.

Постановою про арешт майна боржника від 06.01.2022, заступником начальника відділу Козятинського відділу ДВС, на підставі виконавчого напису №2852 від 07.10.2019, накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , а саме: квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

За змістом п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий напис нотаріуса належить до виконавчих документів.

Згідно із п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Оскільки ОСОБА_1 оспорює виконавчий напис, яким звернуто стягнення на його майно, то вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, утруднити повернення майна позивачу і відновлення його порушеного права.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним в ухвалах Верховного Суду в аналогічних справах, зокрема, від 01 листопада 2018 року у справі № 755/1603/18, від 04 квітня 2019 року у справі № 465/5843/18, від 13 червня 2019 року у справі № 760/25536/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 760/12325/19.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Отже, виходячи із системного аналізу заявлених вимог про забезпечення позову, суд в межах поданої заяви та викладених в ній вимог, вважає за доцільне її задовольнити, визначивши запропонований вид забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. до скасування заходів забезпечення позову.

Одночасно із цим, суд вважає за доцільне зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Зупинення виконавчого провадження не порушує прав стягувача у виконавчому провадженні, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і в разі вирішення спору між сторонами можуть бути скасовані.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки обставини, визначені ч.3 ст. 154 ЦПК України, які можуть слугувати підставою для його застосування, судом не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення з на підставі виконавчого напису від 07.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №2852, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, що перебуває на виконанні у Козятинському відділі державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), до набрання законної сили рішення суду.

Копію ухвали направити Козятинському відділі державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (22100, Вінницька область, м. Козятин, вул. Пилипа Орлика, 5) - для виконання, сторонам - для відома.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 26.01.22