Справа № 753/2775/20
Провадження № 2/686/903/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

31 травня 2022 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.,

за участі секретаря Перун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою, в т.ч. 22 320 доларів США, із них 12400 доларів США основний борг та відсотки 9920 доларів США із розрахунку 2% на місяць від загальної суми заборгованості за 40 місців.

Позика оформлялась у виді письмової розписки, за якою мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 позичила ОСОБА_2 10 000 доларів США 17.10.2015 року та 01.12.2015 року 5000 доларів США.

20.10.2016 року відповідач повернула частину позики 2600 доларів США. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 . Заходи досудового врегулювання спору не дали позитивного результату, що обумовило звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволені. Відповідач повідомлялась про час та дату судового засідання, проте не забезпечила явки. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності від відповідача до суду не надходили. Заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача до суду не надходило. Суд ухвали заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Наслідки заочного розгляду роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавшии учасників процесу, дослідивши матерали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно достатті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно достатті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно достатті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (дня смерті особи) згідно ст.1220 ЦК України.

У разі смерті фізичної особи, кредитора за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, права кредитора переходять до спадкоємців.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.)

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.(ст.1048ЦК).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яка була матір`ю ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , який прийняв спадщину в установленому порядку за матеріалами спадкової справи. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом та за заповітом своєї матері ОСОБА_3 , оскільки його сестра ОСОБА_4 відмовилась від спадщини, подавши відповідну заяву.

За життя померла ОСОБА_3 позичила ОСОБА_2 грошові кошти 17.10.2015 року-10 000 доларів США. ОСОБА_2 зобов`язалась щомісячно сплачувати відсотки в сумі 200 доларів США. ОСОБА_3 позичила 1.12.2015 року 5000 доларів США. 20.10.2016 року ОСОБА_2 повернула ОСОБА_3 2600 доларів США. Таким чином, загальна сума боргу 12400 доларів США. Заборгованість не погашена. Після смерті ОСОБА_3 її права та обов`язки перейшли до спадкоємця ОСОБА_1 , який прийняв спадщину у встановленому порядку.

У разі смерті фізичної особи, кредитора за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, права кредитора переходять до спадкоємців відповідно до ст.1218 ЦК України.

Таким чином до ОСОБА_1 перейшло право вимоги повернення боргу у ОСОБА_2 та відсотків за позикою, на які набула право померла за життя, що нараховані на сума 10000 доларів США.Оскільки саме при оформлені позики в 10000 доларів США обумовлена можливість стягнення відсотків. Отже період нарахування відсотків складає 16 місяців на сумму 10 000 доларів США з 17.10.2015 року по 13.04.2017 року, що складає 3200 доларів США.

Враховуючи викладене, загальна сума до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 12400 доларів США-основне зобов`язання та відсотки 3200 доларів США, всього 15600 доларів США.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 19, 42,43,48, 51, 81, 82,141, 263,280-282, 354 ЦПК , ст. ст.15,16,192, 258,526, 533,543, 1046,1047,1049 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 13400 доларів США та судові витрати у виді судового збору 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги . Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст виготовлено 6 червня 2022 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк