КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/1076/22
Провадження № 2/552/1102/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2022 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Миронець О.К., за участі секретаря судового засідання Винниченко Я.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області про скасування арешту майна, третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУНП в Полтавській області про скасування арешту та просила скасувати арешт на Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови б/н від 08.12.1997 року за №1755253 реєстратором - Перша полтавська державна нотаріальна контора.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Полтавською державною нотаріальною конторою 26.09.2000 року за реєстровим №1-4356, зареєстрованому у Полтавському БТІ в реєстровій книзі №34 реєстраційний №48, що вона є власником Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане спадкове майно отримане нею після померлої ОСОБА_2 . Власником іншої Ѕ частини вказаного домоволодіння по АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 у цій частині домоволодіння ніхто не проживає, майно руйнується. Відсутність другого співвласника, який би прийняв спадщини унеможливлює та обмежує її права в частині розпорядження майном. Намагаючись реалізувати свої права з розпорядженням майном, було виявлено, що на весь будинок по АДРЕСА_1 накладено арешт.

Відповідно до ухвали суду від 23.03.2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 18.04.2022 року зобов`язано Полтавський обласний державний нотаріальний архів надати належним чином завірені копії документів на підставі яких були внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В судове засідання на розгляд справи позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав лист, де просив розглянути дану справу без його участі.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, від них надійшов лист про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Полтавською державною нотаріальною конторою 26.09.2000 року за реєстровим №1-4356, зареєстрованому у Полтавському БТІ в реєстровій книзі №34 реєстраційний №48, ОСОБА_1 є власником Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує із Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №283553236 накладено арешт на будинок, підставою обтяження є постанова б/н від 08.12.1997 року СУ УМВД України в Полтавській області. Власником будинку зазначено ОСОБА_4 .

Таким чином, на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 накладено арешт постановою від 08.12.1997 року.

Відповідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Нормами статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №766/21865/17 викладено правовий висновок щодо юрисдикційної підсудності щодо зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження, а саме питання скасування арешту майна розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, за виключеням випадків, якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України1960 року, а не КПК України 2012 року, спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Також з матеріалів справи вбачається, що арешт накладено на весь будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , необґрунтовано, чим порушено права ОСОБА_1 як іншого співвласника.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 , який у постанові №б/н про накладення арешту на майно від 08.12.1997 року зазначений власником будинку АДРЕСА_1 не має жодного відношення до вищевказаного будинку та не був його власником, а також те, що накладення арешту на будинок порушує права власника ОСОБА_1 , в зв`язку з чим остання не може вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області про скасування арешту майна, третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора задовольнити.

Скасувати арешт з Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , який накладено постановою б/н 08.12.1997 року СУ УМВД України у Полтавській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач Головне управління Національної поліції у Полтавській області, юридична адреса: м. Полтава, вул. Сковороди, 2-Б.

Третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора, юридична адреса: м.Полтава, вул.Гоголя,11.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.06.2022 року.

СУДДЯ О.К. Миронець