Справа № 136/1401/22
провадження № 2/136/353/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), у якому просила:

- визнати за позивачем, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,855 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області і належала ОСОБА_2 згідно державного акту ВН №01453 від 17.03.1999;

- визнати за позивачем, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

У 2018 році помер ОСОБА_2 який за життя не залишив заповіту, а його спадщина відкрилася на вищевказані земельну ділянку та житловий будинок. Позивач, будучи дружиною ОСОБА_2 , прийняла його спадщину, оскільки вчасно звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач отримала усну відмову нотаріуса в оформлення спадщини.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 30.09.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

Також витребувано спадкову справу ОСОБА_2 .

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник подав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі.

У судове засідання позивач не з`явилась, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 про що свідчить наявне у матеріалах справи свідоцтво про смерть. ОСОБА_2 був власником земельної ділянки площею 0,855 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Липовецької міської ради згідно державного акту ВН №01453 від 17.03.1999, власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . У матеріалах справи наявний витяг з технічної характеристики на вказаний житловий будинок. За життя ОСОБА_2 не склав заповіту. Позивач доводилася ОСОБА_2 дружиною, про що свідчить свідоцтво про їх шлюб. Позивач, будучи дружиною ОСОБА_2 та проживала з ним, прийняла його спадщину, оскільки вчасно звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Інші спадкоємці, - дочки подружжя відмовилися від спадщини батька на користь матері - позивача. Інших осіб, які б претендували на спадщину ОСОБА_2 не встановлено. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач отримала усну відмову нотаріуса в оформлення спадщини.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Пропри те, що відповідач, будучи органом місцевого самоврядування на території якого розміщено спадкове майно, не заперечує щодо задоволення позову, однак суду необхідно встановити законні передумови спадкування позивачем спадкового майна спадкодавця, і що при визнанні права власності спадкоємця на майно не будуть порушені права та інтереси інших осіб.

Як визначено в ст. 1216 -1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України . Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

В силу припису ч.ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом було встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельна ділянка площею 0,855 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Липовецької міської ради згідно державного акту ВН №01453 від 17.03.1999 та житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . Наявність складеного за життя ОСОБА_2 заповіту не встановлено.

Судом було встановлено, що позивач, будучи дружиною ОСОБА_2 та проживала з ним, прийняла його спадщину, оскільки вчасно звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Інші спадкоємці, - дочки подружжя відмовилися від спадщини батька на користь матері - позивача. Інших осіб, які б претендували на спадщину ОСОБА_2 не встановлено.

Таким, чином позивач вважається такою, що прийняла спадщину і могла одержати свідоцтво про право на спадщину чоловіка, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Крім того, представник відповідача визнав позов під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших належних та допустимих доказів на противагу зазначених висновків суду в ході розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,855 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області і належала ОСОБА_2 згідно державного акту ВН №01453 від 17.03.1999, а також право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місце проживання: вул. Героїв Майдану, буд. 4, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04325957) про встановлення права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,855 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області і належала ОСОБА_2 згідно державного акту ВН №01453 від 17.03.1999.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО