Справа № 369/4086/22
Провадження №2/369/4095/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді Фінагеєвої І.О.,

За участю секретаря судового засідання Савескул В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Київ заяву про самовідвід головуючої судді Фінагеєвої І.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2022 року у провадження судді Фінагеєвої І.О. надійшла цивільна справа № 369/4086/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Під час вирішення питання про можливість призначення справи до судового розгляду головуючий суддя Фінагеєва І.О. заявила самовідвід у даній справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.36 ЦПК України, а саме у зв`язку з порушенням порядку авторозподілу, оскільки в день здійснення авторозподілу справи суддя перебувала на лікарняному.

Суд вирішив питання про самовідвід головуючого судді без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву головуючої судді Фінагеєвої І.О. про самовідвід у даній справі, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист.

Суд, як передбачено в статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Право особи на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дана норма втілена в національному законодавстві, зокрема в ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка регламентує, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.04.2018 р. у справі і «Chim and Przywieczerski v. Poland» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Вимога «суду, встановленого законом», окрім іншого, передбачає дотримання вимог щодо призначення складу суду у конкретній справі, а, отже, вимагає перевірки легітимності участі кожного із суддів у розгляді відповідної справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у ст.36 цього кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно п. 2.3.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України 02.04.2015р. № 25 та погодженого наказом Державної судової адміністрації України 02.04.2015р. № 45, не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли:

за два місяці до закінчення повноважень судді;

за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів);

за три робочих дні до початку відпустки, якщо її тривалість становить менше чотирнадцяти календарних днів;

у період відпустки судді;

за один робочий день до відрядження (за три робочі дні - якщо тривалість відрядження становить більше семи календарних днів) та в дні перебування судді у відрядженні;

під час тимчасової непрацездатності судді;

за один робочий день до направлення судді на навчання, підвищення кваліфікації, для участі у семінарських заняттях, діяльності органів суддівського самоврядування, Вищої ради юстиції тощо без відбуття у відрядження (за наявності наказу голови суду);

у дні перебування судді на навчанні, підвищенні кваліфікації, участі у семінарських заняттях, діяльності органів суддівського самоврядування, Вищої ради юстиції тощо без відбуття у відрядження (за наявності наказу голови суду);

у разі призначення судді членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - з моменту прийняття рішення про призначення;

в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

За наведених вище обставин, оцінюючи мотиви заявленого відводу, приймаючи до уваги практику розгляду справ Європейського суду з прав людини з означених питань, з метою виключення будь-яких сумнівів у безсторонності суду та дотримання права на справедливий суд в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та оскільки суддя в період проведення авторозподілу даної справи (25 травня 2022 року) перебувала на лікарняному, за таких обставин заявлений самовідвід є обґрунтованим.

Згідно частини першої статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов`язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.

Відповідно до статті 8 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Частиною першою статті шостої Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З врахуванням обґрунтованості заяви судді Фінагеєвої І.О. про самовідвід з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, наявність очевидних порушень порядку визначення судді для розгляду даної справи а саме вимог п. 2.3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, встановлений законом, уникнення сумніву щодо неупередженості судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи, суд приходить до переконання, що заява про самовідвід підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36-41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, розділами VII, VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Фінагеєвої І.О. задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передати до канцелярії суду на автоматизований розподіл відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Фінагеєва