Номер провадження: 22-ц/813/652/22
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк» про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника,-

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до АТ «Райффайзен Банк» про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника(а.с.3-10).

26 жовтня 2021 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить заборонити Приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Притуляку Валерію Миколайовичу та будь-яким іншим особам вчиняти дії пов`язані з примусовим зверненням стягнення (відчуження без згоди власника) на предмет іпотеки - квартири, загальною площею 39,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 66683940 з примусового виконання виконавчого листа № 523/4937/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року у розмірі 26287,99 дол. США та судового збору у розмірі 9593,80 грн. Зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 523/4937/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року у розмірі 26287,99 дол. США та судового збору у розмірі 9593,80 грн. (а.с.127-132).

27 жовтня 2021 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси в задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника відмовлено (в.м.145-146).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

14 грудня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито провадження у справі .

12 березня 2022 року Одеським апеляційним судом отримано відзив Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на апеляційну скаргу. У поданому відзиві відповідач зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заява позивача не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі. Відповідач наголошує на тому, що заява про забезпечення позову ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб .

04 травня 2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду справу призначено до розгляду у приміщенні суду на 26 травня 2022 року о 14 год. 40 хв .

В судове засідання, призначене на 26.05.2022 року сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідковим листом про сповіщення щодо призначення дати судового засідання по справі.

23 травня 2022 року Одеським апеляційним судом отримано заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про розгляд справи без участі Банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується довідковим листом та довідками про отримання електронного листа, які містяться в матеріалах справи, а також рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, щоапеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів обраним представником позивача способом за поданою заявою не призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення в разі задоволення судом позову про відновлення грошового зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором та зобов`язання відповідача АТ «Райффайзен банк Аваль» здійснити всі обчислення та надіслання нового графіку платежів за кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. заходиться виконавче провадження № 66683940 з примусового виконання виконавчого листа № 523/4937/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ст. 150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника); метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Подаючи апеляційну скаргу апелянт наполягає на тому, що існує велика ймовірність того, що іпотечна квартира ОСОБА_1 може бути примусово відчужена на прилюдних (електронних) торгах в процесі примусового виконання рішення суду по справі №523/4937/17 ще до моменту розгляду спору, в якому ОСОБА_1 просить зобов`язати кредитора здійснити реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором від 10.08.2006 року.

Колегія суддів відхиляючи вказаний довід апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу реструктуризації кредитних зобов`язань.

Єдиною підставою для забезпечення позову, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з огляду на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Апеляційний суд наголошує на тому, що одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Таким чином, інститут забезпечення позову є важливим інструментом для захисту прав сторін та реалізації подальшого реального виконання судових рішень. При постановленні ухвал про забезпечення позову суду необхідно дотримуватись балансу ризиків, які пов`язані з реальним майбутнім ухиленням від виконання судового рішення та обмеженні прав сторін судового провадження.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Одеський апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не було доведено, що вирішення питання відносно дій відповідача щодо реструктуризації кредитних відносин може вплинути на іпотечне майно так як зазначена у заяві квартира є предметом іпотеки за кредитним договором , укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 10.09.2006 р., та не є предметом розгляду у даній справі.

Крім того, у поданій заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалась на те, що саме ймовірність відчуження іпотечного майна може бути причиною невиконання судового рішення про реструктуризацію заборгованості. Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, не вбачає наявності обставин, які б могли ускладнити чи унеможливити виконання ухваленого рішення про стягнення боргу, якщо заходів забезпечення позову не буде вжито.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП],§ 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк» про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника- залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк» про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра

С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк