Дата документу 10.06.2022 Справа № 328/106/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 328/106/21Головуючий у 1-й інстанції Коваленко П.Л. Повний текст рішення складено 09.07.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/346/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 в особі представника Майсак В.О. звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-12), в якому просив: - визнати незаконними дії АТ «ОГРС «Запоріжгаз» щодо нарахування заборгованості за розподіл (доставку) природного газу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в сумі 224,20 грн.; - зобов`язати АТ «ОГРС «Запоріжгаз» скасувати нараховану заборгованість за розподіл (доставку) природного газу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в сумі 224,20 грн.; - стягнути з АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.; - стягнути з АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування вищезазначеного позову позивач зазначав, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2012 позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

На час отримання спадщини вказаний будинок був підключений до вуличного газопроводу. У зв`язку з відсутністю потреби у споживанні газу 09.04.2012 за заявою позивача, відповідач фізично відключив належний позивачеві будинок від газопостачання, про що був складений акт про відключення об`єктів газопостачання. Працівниками відповідача були демонтовані всі газові прилади в будинку, лічильник газу та частина газопроводу на вводі, а сам ввід газопроводу був опломбований. Крім того, як видно з акту про припинення та відключення газопостачання від 19.07.2017 представники відповідача вдруге переопломбували відключений газопровід без участі та згоди позивача, так як не попереджали позивача про необхідність в 2017 році здійснення переопломбування та не запрошували його для складання вищевказаного акту, а цей акт було знайдено позивачем на подвір`ї домоволодіння в місті Молочанську Запорізької області. До 2020 року періодично позивач отримував рахунки відповідача з зазначенням про відсутність заборгованості, але з червня 2020 року відповідач почав надсилати рахунки із зазначенням про наявність боргу з розподілу природного газу.

Окрім того, 29.11.2020 позивачем отримано «досудове попередження» за підписом комерційного директора АТ «Запоріжгаз» Кій О.А. Відповідно до вказаного попередження АТ «Запоріжгаз» безперервно надавало позивачеві та членам його сім`ї послугу з розподілу (доставки) природного газу в зв`язку з чим, станом на 01.11.2020 по особовому рахунку НОМЕР_1 обліковується заборгованість перед АТ "Запоріжгаз» Токмацьке відділення у сумі 204,1 грн. Вказану заборгованість АТ «Запоріжгаз» просить сплатити на свій рахунок, у випадку несплати 204,1 грн. погрожувало позивачеві зверненням до суду та стягненням цієї суми та інших витрат. У відповідь на вказане «досудове попередження» позивач 01.12.2020 на адресу відповідача направив заяву-претензію. У вказаній заяві-претензії зазначив, «що вказана у «попередженні» інформація не відповідає дійсності, АТ «Запоріжгаз» не надавало та не могло надати позивачеві та членам його сім`ї послуг з розподілу (доставки) природного газу. Будь-яких відносин - договірних чи фактичних між АТ «Запоріжгаз» та позивачем не існує та не існувало. Будинок за адресою АДРЕСА_1 , відключений фізично від газорозподільчої мережі у 2012 році за заявою позивача із демонтажем газового обладнання, тобто, будинок механічно від`єднаний від мережі, що було зроблено працівниками АТ «Запоріжгаз», про що і було складено акт про припинення (обмеження) газоспоживання та пломбування вхідної труби газопроводу».

Листом №690-Лв-10655-1220 від 15.12.2020 відповідач знову повідомив позивача про наявність заборгованості (на думку відповідача) в сумі 224,20 грн. Повідомив, що після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ здійснює припинення газопостачання (розподіл природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. Також, повідомив про те, що роботи з припинення газопостачання здійснюються на договірних засадах за договірними цінами та запропонував надати документи про право власності на будинок та особисті документи власника будинку. У вказаному листі відповідач повідомив позивача про те, що в тому числі 02.11.2018 за вказаною адресою працівниками АТ «Запоріжгаз» проведено переопломбування крану вводу, про що складений акт та вказав, що цей акт додається до листа, хоча фактично не додав його до відповіді. Вказаний акт у позивача відсутній, так як вказане переопломбування відбувалось також без присутності позивача, без попередження та в порушення права власності, так як без дозволу та участі позивача було проникнення представників відповідача на територію домоволодіння та вчинення незаконних дій щодо переопломбування, так як необхідності в цьому не було, тому що в 2017 році вони вже здійснювали вказані дії щодо переопломбування, що підтверджується копією акту від 19.07.2017.

Вищевикладені обставини та події підтверджують, що на протязі 2017-2020 років представники відповідача вчиняли протиправні та незаконні дії щодо права власності позивача та прав споживача, так як без його відома та участі проникали на територію домоволодіння, вчиняли дії щодо безпідставного переопломбування, виставляли рахунки та досудове попередження щодо наявності неіснуючої заборгованості в розмірі 224,20 грн., так як з 09.04.2012 будинок позивача фізично відключений від вуличного газопроводу представниками відповідача та на протязі 8 років позивач не споживає і не користується послугами відповідача. Будь-яких договірних чи фактичних відносин між позивачем та відповідачем не існує. Незаконними діями відповідача позивачеві спричинена моральна шкода, яку позивач обґрунтовує наступним. Нарахування неіснуючої заборгованості за розподіл газу дуже сильно вплинуло на фізичний і моральний стан позивача.

Позивач є суддею у відставці, який протягом більш ніж 25 років здійснював правосуддя, а відтак є законослухняною людиною з наданими Конституцією України та законом «Про судоустрій і статус суддів» підвищеним статусом в суспільстві та авторитетом. Позивач не притягався до будь-якого виду відповідальності. Це стосується і відносин в житлово-комунальній сфері. Неправомірними діями відповідача протягом більш ніж року щодо встановлення позивачеві статусу боржника перед ним шкодить іміджу позивача законослухняної людини та призвело до негативних емоційних переживань. Позивач в передбачений законом спосіб відреагував на незаконні вимоги відповідача та повідомив йому про незаконне нарахування боргу з розподілу газу та фізичне від`єднання будинку від газорозподільчої мережі. Але відповідач, ігноруючи здоровий глузд та маючи в своєму розпорядженні документи щодо фізичного відключення будинку від газорозподільної мережі, наполягає на сплаті неіснуючого боргу та погрожує зверненням до суду. Крім того, відповідач незаконно вимагає з позивача конфіденційні документи щодо особи позивача, та вимагає кошти за відключення будинку від газопостачання при тому, що будинок протягом більш ніж 8 років фізично від`єднаний відповідачем від газорозподільчої мережі. Вказані дії відповідача є свавільними та безумовно негативно вплинули на самопочуття позивача.

Позивач є немолодою людиною, є особою з інвалідністю 2 групи, страждає на ряд тяжких хронічних захворювань. Через наявні захворювання перебуває на обліку в КУ «Обласний медичний центр серцево-судинних захворювань» Запорізької обласної ради та Запорізькій обласній лікарні. Регулярно проходив стаціонарне лікування в умовах Токмацької ЦРЛ. В останні роки через ліквідацію Токмацької ЦРЛ, звільнення профільних спеціалістів та пандемію коронавірусу лікується самостійно за раніше наданими призначеннями лікарів. Незаконні дії відповідача спричинили загострення хронічних хвороб позивача, а саме гіпертонії та цукрового діабету. Фактично своїми діями щодо встановлення позивачеві статусу боржника, відповідач принизив честь, гідність та ділову репутацію позивача. Єдиним засобом захисту від незаконних дій відповідача при відмові його скасувати добровільно незаконно нараховану заборгованість за ненадані послуги є звернення до суду для захисту порушених прав.

Через вказані незаконні дії відповідача позивач був змушений звернутись за юридичною допомогою до адвоката та понести фінансові витрати, що також спричиняє йому душевні страждання, бо вказані витрати не були б для нього необхідними через дотримання відповідачем вимог закону та належне виконання своїх повноважень. Таким чином, спричинення позивачеві зазначеними діями відповідача моральної шкоди, призвело до необхідності тривалого відновлення порушеного права, звернення за правовою допомогою та судовим захистом, зміни звичайного способу життя та, зважаючи на вказане, мали наслідком моральні страждання.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Курдюкова В.М. (а.с. 37).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 38-39) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В автоматизованому порядку суддею Коваленко П.Л. у цій справі замінено суддю Курдюкова В.М. у зв`язку із звільненням з посади останнього (а.с. 59).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05 липня 2021 року (а.с. 110-113) позовну заяву ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Визнано незаконними дії АТ «ОГРС «Запоріжгаз» щодо нарахування заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та зобов`язано АТ «ОГРС «Запоріжгаз» скасувати нараховану заборгованість за розподіл (доставку) природного газу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , в сумі 224,20 грн.

Стягнуто з АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стягнуто з АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Стягнуто з АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь держави витрати по оплаті судового збору в сумі 1816,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач АТ «ОГРС «Запоріжгаз» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 125-128) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову позивача у цій справі відмовити; стягнути з позивача на користь відповідача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2724,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. ТА Подліянову Г.С. (а.с. 133).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» у цій справі відкрито 17 листопада 2021 року (а.с. 136), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 137).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач через свого представника подав відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» у цій справі (а.с. 142-148).

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), відпустки судді-доповідача (а.с. 151), графік роботи апеляційного суду під час воєнного стану в Україні (а.с.152).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: - залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), - скасувати судове рішення … частково і у відповідній частині ухвалити нове рішення або змінити рішення (п.2). (п.2).

Відповідно до ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення… частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи вищезазначений позов позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст.ст.526, 610, 611 ЦК України, Розділу X та Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.19, 133, 141, 264, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України та виходив із такого.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2012 позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.05.2012 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2013.

На час отримання спадщини вказаний будинок був підключений до вуличного газопроводу. 09.04.2012 відповідач фізично відключив належний позивачеві будинок від газопостачання, про що був складений акт про відключення об`єктів газопостачання, відповідно до якого будинок відключений від газопостачання шляхом зняття згону після РТГС-10.

Тобто 09.04.2012 в будинку АДРЕСА_1 було припинено газопостачання в порядку, передбаченому Правилами надання населенню послуг з газопостачанню, затвердженими Постановою КМУ від 09.12.1999 №2246 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Як видно з акту про припинення та відключення газопостачання від 19.07.2017 представники відповідача вдруге переопломбували відключений газопровід без участі та згоди позивача, так як не попереджали позивача про необхідність в 2017 році здійснення переопломбування та не запрошували його для складання вищевказаного акту.

Як слідує з матеріалів справи, до 2020 року позивач періодично отримував рахунки відповідача з зазначенням про відсутність заборгованості та нульові об`єми споживання газу.

З 2020 року відповідач почав надсилати рахунки із зазначенням про наявність боргу з розподілу природного газу.

Окрім того, 29.11.2020 позивачем отримано «досудове попередження» за підписом комерційного директора АТ «Запоріжгаз» Кій О.А. Відповідно до вказаного попередження АТ «Запоріжгаз» безперервно надавало позивачеві та членам його сім`ї послугу з розподілу (доставки) природного газу в зв`язку з чим, станом на 01.11.2020 по особовому рахунку НОМЕР_1 обліковується заборгованість перед АТ "Запоріжгаз» Токмацьке відділення у сумі 204,1 грн.

Листом №690-Лв-10655-1220 від 15.12.2020 відповідач знов повідомив позивача про наявність заборгованості в сумі 224,20 грн., посилаючись на пункт 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункт 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Відповідно до глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем, в Кодексі терміни вживаються у таких значеннях:

заява-приєднання - складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта;

замовник - фізична особа, або юридична особа, або фізична особа - підприємець, яка на підставі відповідного договору замовляє у оператора газорозподільної системи послугу з приєднання до газорозподільної системи та/або розподілу природного газу;

побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

приєднання до ГРМ - сукупність організаційних і технічних заходів, у тому числі робіт, спрямованих на створення технічної можливості для надання послуги розподілу природного газу, які здійснюються у зв`язку з підключенням об`єкта будівництва чи існуючого об`єкта замовника до газорозподільної системи;

споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Судом встановлено, що між позивачем та АТ «Запоріжгаз» жодних договірних/фактичних відносин не існувало. Протилежне стороною відповідача не доведено, жодних доказів не надано. Крім того, судом враховується відсутність відзиву на позовну заяву, хоча представником відповідача в даній справі виступав адвокат Швайковський А.А., який відповідно до ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років.

За загальним правилом, у справах, де захисту підлягають права споживачів, обов`язок доведення правомірності своїх дій покладений на виконавця послуг, до яких і відноситься Оператор ГРМ, який здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В оцінці поведінки відповідача суд враховує, що АТ «Запоріжгаз» здійснює власну діяльність як професійний учасник ринку, який спеціалізується на наданні певного роду послуг, що висуває зрозумілі вимоги до рівня професійності, кваліфікації та обізнаності його співробітників.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 АТ «ОГРС «Запоріжгаз» про захист прав споживачів є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При визначенні розміру морального відшкодування судом першої інстанції враховано істотність вимушених змін в житті позивача, характер, тривалість та обсяг його глибоких моральних страждань. Нарахування неіснуючої заборгованості за розподіл газу вплинуло на фізичний і моральний стан позивача. Позивач є інвалідом 2 групи з дитинства, суддею у відставці, який протягом багатьох років здійснював правосуддя, а відтак є законослухняною людиною з наданими Конституцією України та законом України «Про судоустрій і статус суддів» підвищеним статусом в суспільстві та авторитетом, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Стосовно розподілу судових витрат судом першої інстанції зазначено таке.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

П.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки представником позивача було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

На думку суду першої інстанції, такий розмір витрат є обґрунтованим, враховуючи поведінку сторони відповідача, який неодноразово відкладав розгляд справу по суті, поведінку сторони позивача під час розгляду справи, професійну підготовку представника до її розгляду та значення даної справи для позивача.

Що стосується заяви представника відповідача про надмірно великий розмір витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції зазначено таке. Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не доведено неспівмірність витрат на оплату позивачем правничої допомоги адвоката.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

За змістом ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1816,00 грн. (за дві позовні вимоги 908,00 грн. х 2=1816,00 грн.)

Проте із такими висновками суду першої інстанції можна погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Оскільки, на припущеннях ґрунтуються висновки суду першої інстанції у цій справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди 5000,00 грн. та понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі .

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній … особі неправомірними … діями …покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

В обґрунтування моральної шкоди позивач ОСОБА_1 , як суддя у відставці (посвідчення, копія а.с. 28), особа з інвалідністю 2 групи (посвідчення довічно з 07.10.2011 року, копія а.с. 31) у цій справі посилався на наявність душевних переживань, передбачених ст. 23ЦК України, та у тому числі загострення його хронічних захворювань (висновки спеціаліста від 21.03.2017 року - а.с. 25 та від 18.07.2018 року - а.с. 26, діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., сахарний діабет 2 тип та інш., виписка із історії хвороби стаціонарного хворого за період з 09.07.2018 року по 27.07.2018 року діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., сахарний діабет 2 тип та інш. - копія а.с. 27).

Проте, при вищенаведених обставинах апеляційним судом встановлено, що матеріали цієї справи взагалі не містять будь-яких належних, допустимих доказів на підтвердження загострення будь-яких хронічних захворювань позивача у 2020 році взагалі та у тому числі внаслідок будь-яких дій відповідача, у тому числі з надіслання з кінця 2020 року (а.с. 21) рахунків із зазначенням про наявність боргу у сумі трохи більше 200,00 грн., та відповідно, належних, допустимих доказів понесення позивачем будь-якої моральної шкоди саме з вини відповідача при вищевикладених обставинах цієї справи взагалі з урахуванням звернення позивача у цій справі із вищезазначеним позовом вже у січні 2021 року (а.с.1).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі в частині завдання відповідачем АТ «ОГРС «Запоріжгаз» позивачеві взагалі будь-якої моральної шкоди, та у тому числі у розмірі 5000,00 грн., тому у стягненні останньої у цій справі суд першої інстанції мав відмовити у повному обсязі.

Разом із тим, при визначенні розміру понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката Майсак В.О. у цій справі, суд першої інстанції правильно керувався ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України та виходив із того, що:

- останні є документально підтвердженими (ордер адвоката Майсак В.О. - а.с. 33, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Майсак В.О. - а.с. 34, договір № 03 про надання правничої допомоги від 14 січня 2021 року - копія а.с. 32, квитанція до прибуткового касового ордеру № 01 від 14 січня 2021 року на суму 10000,00 грн. - копія а.с. 35, акт виконаних робіт від 15 січня 2021 року (копія а.с. 36), відповідно до якого обумовлений договором наступний характер робіт: - вивчення документів, наданих клієнтом, вивчення юридичної практики щодо захисту прав споживачів та надання юридичної консультації щодо послідовності дій та надання письмових доказів (3 години) - 1500,00 грн.; - підготовка позовної заяви до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживачів (5 годин) - 3000,00 грн.; - представництво інтересів в суді першої інстанції - 5500,00 грн.),

- їх розмір є обґрунтованим, розумним та справедливим, а тому підстави для їх зменшення судом за заявою сторони відповідача у цій справі відсутні.

Проте, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України, оскільки, задоволенню у цій справі підлягала лише одна позовна вимога щодо визнання незаконними дії АТ «ОГРС «Запоріжгаз» щодо нарахування заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та зобов`язання АТ «ОГРС «Запоріжгаз» скасувати нараховану заборгованість за розподіл (доставку) природного газу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , в сумі 224,20 грн. замість двох, а у стягненні з відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. суд першої інстанції мав відмовити позивачеві, то з відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., замість 10000,00 грн., тобто пропорційно до суми задоволених позовних вимог позивача у цій справі (10000,00 грн. /2).

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача у цій справі, з відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. замість 1816,00 грн. теж пропорційно кількості задоволених позовних вимог позивача у цій справі (розрахунок: 1816,00 грн. /2 вимоги), від сплати якого позивач, як споживач та особа з інвалідністю 2 групи (посвідчення, копія а.с. 31), при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції був звільнений в силу вимог закону.

В іншій частині доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на законі та наявних у цій справі доказах, не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі у цій частині, а лише відображають позицію відповідача, яку він та її представник вважають єдино правильною та єдино можливою.

Суд першої інстанції мав право на розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, враховуючи малозначність цієї справи. Належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні.

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» у цій справі слід задовольнити частково, рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 липня 2021 року у цій справі в частині стягнення моральної шкоди з АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 у розмірі 5000,00 грн. слід скасувати; ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ОГРС «Запоріжгаз» відмовити; рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 липня 2021 року у цій справі в частині стягнення з АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу та з АТ «ОГРС «Запоріжгаз» на користь держави судового збору змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу з «10000,00» грн.» до «5000,00» грн. та судового збору з «1816,00» грн. до «908,00» грн.; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч.ч.1, 6, 13 ЦПК України в разі часткового задоволення апеляційної скарги відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» у цій справі при вищевикладених обставинах, відповідач АТ «ОГРС «Запоріжгаз» має право на компенсацію за рахунок держави судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді сплаченого ним судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1362,00 грн., оскільки позивач, як споживач та особа з інвалідністю 2 групи (посвідчення, копія а.с. 31), від сплати цих судових витрат звільнений в силу вимог закону.

Розрахунок: 908,00 грн. судовий збір за 1 вимогу у суді першої інстанції (розрахунок: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року - 2270,00 грн.*0,4)*150%/100%= 1362 грн. - судовий збір за апеляційну скаргу в частині задоволення вимоги апелянта щодо моральної шкоди, платіжне доручення на суму 2724,00 грн. - а.с. 129, враховуючи, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (В/КЦС від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 133, 137, 141, 371-372, 374- 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 липня 2021 року у цій справі в частині стягнення моральної шкоди з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 у розмірі 5000,00 грн. скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відмовити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 липня 2021 року у цій справі в частині стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу та з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь держави судового збору змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу з «10000,00» грн.» до «5000,00» грн. та судового збору з «1816,00» грн. до «908,00» грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судовий збір, сплачений Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () за подачу апеляційної скарги у цій справі, у розмірі 1362,00 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 10.06.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.