Справа № 462/110/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого судді Колодяжного С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 11.01.2022 року звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути із ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 16745,02 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.06.2021 року належний йому на праві власності автомобіль марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , був пошкоджений внаслідок падіння металевої конструкції - короба для тримання вентилятора кондиціонера, з будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить відповідачу, в результаті чого йому заподіяно майнову шкоду. Завдані автомобілю пошкодження зафіксовані в Звіті №2571/21 від 29.07.2021 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 16745,02 грн. Зазначає, що факт пошкодження автомобіля підтверджується його зверненням 26.06.2021 року до Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, про що свідчить довідка №8313/38/01-21 від 08.07.2021 року. Матеріали по даному факту зареєстровані в ІТС «ІПНПУ» № 14718 від 26.06.2021 року та знаходяться в архіві відділу поліції. Позивач звертався із листом про добровільне відшкодування шкоди відповідачем, однак даний лист відповідачем не був прийнятий та повернувся, що підтверджено завіреними копіями конверту і довідкою про причини повернення. За наведених обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача 18.03.2022 року було подано відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву у зв`язку з введенням в Україні з 24 лютого 2022 року режиму воєнного стану, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.03.2022 року було відмовлено в клопотанні представника відповідача про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, оскільки процесуальний строк на подання відзиву встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, тому такий строк не підлягає поновленню, а клопотання було подано після закінчення цього строку. Проте суд прийняв доводи представника відповідача щодо неможливості подання відзиву у встановлений судом строк, тому суд дійшов висновку, що строк на подання відзиву пропущений з об`єктивних причин, пов`язаних із введенням воєнного стану на всій території України, а відтак вважав необхідним продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву з ініціативи суду.

Також ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.03.2022 року було відмовлено у клопотанні про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін, оскільки характер спірних відносин та предмет доказування, як вбачається із позовних вимог, не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду, 18.03.2022 року зазначає, що позивачем до матеріалів справи не долучено жодного документу, який би містив інформацію щодо фіксації місця події, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль. Окрім того, зі змісту звіту №257121 вбачається, що датою оцінки є 25.06.2021 року і ця ж дата вказана у протоколі огляду транспортного засобу № 2571/21 від 29.07.2021 року, який долучений до звіту, тоді як позивач наголошує на тому, що пошкодження його транспортного засобу відбулося 26.06.2021 року. За наведених обставин просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив, отриманої судом 28.03.2022 року, представник позивача зазначає, що причинний зв`язок між падінням конструкції із будинку, що належить на праві власності відповідачеві, та нанесеною позивачеві майновою шкодою, підтверджується зверненням ОСОБА_1 26.06.2021 року до Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції у Львівській області у вигляді виданої довідки №8313/38/01-21 від 08.07.2021 року. Тому викладені представником відповідача заперечення проти позовних вимог просить відхилити за їх безпідставністю.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.04.2022 року було продовжено процесуальний строк розгляду даної цивільної справи на шістдесят днів.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується завіреною копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.08.2019 року (а.с.11).

З довідки, виданої 08.07.2021 року Відділом поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, вбачається, що 20.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до цього відділу поліції про пошкодження його автомобіля марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок падіння металевої захисної конструкції кондиціонера з будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до звіту №2571/21 від 29.07.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , з врахуванням попередніх розрахунків на момент дослідження становить 30 983,73 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні та з врахуванням попередніх розрахунків на момент дослідження становить 16 745,02 грн. (а.с.18-20).

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.07.2021 року будинок на АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2

27.06.2021 року позивач, з метою досудового врегулювання спору, звернувся із листом про добровільне відшкодування шкоди до відповідача, однак даний лист відповідачем не був прийнятий та повернувся, що підтверджено завіреними копіями конверту і довідкою про причини повернення.(а.с.25-26)

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

За змістом зазначених норм підставою цивільної відповідальності за завдану шкоду є протиправність поведінки заподіювача, його вина, негативні наслідки у вигляді втрати чи пошкодження майна та причинний зв`язок між цими діями та наслідками. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав і законних інтересів іншої особи. Залежно від характеру юридичного обов`язку, покладеного на особу правовим актом, договором, службовими обов`язками тощо, протиправна поведінка може бути у формі протиправної дії або протиправної бездіяльності.

Вина, тобто психічне ставлення особи до вчиненого нею протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння, можлива у формі умислу або необережності. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов?язку її передбачити.

Причинний зв?язок між протиправною поведінкою та наслідками полягає в тому, що шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки, тобто не існує будь-яких інших обставин, які вплинули на ці події (опосередкований причинний зв?язок).

За правилами статті 81 ЦПК кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Відповідно, позивач повинен був довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між цивільним правопорушенням та заподіянням ним збитків.

Разом з тим, позивач надав суду довідку від 08.07.2021 року, зі змісту якої вбачається, що він звертався до ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП України у Львівській області 26.06.2021 року щодо пошкодження його автомобіля марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок падіння металевої захисної конструкції кондиціонера, яка знаходилась на даху прибудови по вул.Виговського, 47-А. Однак, ОСОБА_1 не надав жодного документа, який би містив дані щодо фіксації місця події, а саме дати, точної адреси місця події, її опису, відео та фотофіксації місця події, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль. Вказана довідка не містить такої інформації, тому не є належним підтвердженням того, що автомобіль марки «Mitsubishi Colt» було пошкоджено внаслідок падіння металевої захисної конструкції кондиціонера з будівлі по АДРЕСА_1 . Таким підтвердженням слугували би матеріали, які зареєстровані в ІТС «ІПНПУ» №14718 від 26.06.2021 року та знаходяться в архіві ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, зокрема висновок за результатами перевірки звернення ОСОБА_1 . При цьому, суд зазначає, що на виконання вимог ст.12, 81 ЦПК позивач не надав такі матеріали для розгляду справи, а також не заявляв клопотань про витребування таких доказів у відділу поліції.

Суд також звертає увагу, що у Звіті №2571/21 від 29.07.2021 року та в протоколі огляду транспортного засобу №2571/21 від 29.07.2021 року (а.с. 21) зазначено про те, що датою оцінки та, відповідно, датою ДТП є 25.06.2021 року. Однак позивач вказує про те, що пошкодження його транспортного засобу відбулося 26.06.2021 року.

Враховуючи наведене, факт падіння металевої конструкції з будинку АДРЕСА_1 на автомобіль ОСОБА_1 26.06.2021 року є недоведений позивачем, оскільки на виконання вимог ст.12, 81 ЦПК не було надано належних доказів таких обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов?язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов?язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності бездіяльності у діях відповідача та причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та її наслідками, які є обов`язковими елементами складу цивільного правопорушення, відсутність яких унеможливлює застосування до відповідача цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків (відшкодування шкоди).

Що стосується заявлених у відзиві представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, суд зазначає наступне.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов?язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Баришевський проти України», «Двойних проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У Постанові Верховного Суду від 20.07.2021 року у справі №922/2604/20 зазначено, що частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Отже, оскільки представник відповідача не надав документального підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача заявлених стороною відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, враховуючи, що відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справі звільнений від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, тому судові витрати зі сплати судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 4, 12, 13,76-81, 89, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування 16745 грн. майнової шкоди відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

- відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Текст рішення складено 30.05.2022 року.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний