ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2022 року м. Кропивницький

справа № 393/527/20

провадження № 22-ц/4809/180/22

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Госпрозрахункове підприємство Новгородківської селищної ради «Комфорт» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області у складі судді Баранського Д.М. від 24 вересня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Госпрозрахункове підприємство Новгородківської селищної ради «Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, -

встановив:

У вересні 2020 року Комунальне підприємство «Госпрозрахункове підприємство Новгородківської селищної ради «Комфорт» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням поданих уточнень, просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором найму (оренди) житлової кімнати у гуртожитку в розмірі 12 750,28 грн та виселити ОСОБА_1 з гуртожитки без надання йому іншого житлового приміщення.

Позов мотивовано тим, що відповідно до договору найму (оренди) житлової кімнати у гуртожитки № 184 від 04.12.2018 та додаткової угоди № 335/24 від 05.12.2019, Комунальне підприємсто «Госпрозрахункове підприємство Новгородківської селищної ради «Комфорт» надало ОСОБА_1 для проживання кімнату АДРЕСА_1 у гуртожитку, загальною площею 13,7 кв.м., строком до 05 червня 2020 року, а останній зобов`язався проводити оплату за проживання у гуртожитку відповідно до затверджених планових розрахунків.

Проте, відповідач продовжує проживати у вказаній кімнаті, а вимоги щодо сплати заборгованості по орендній платі та укласти новий договір ігнорує. Також позивач вказав, що на даний час за відсутності договору відповідач самоправно займає житлове приміщення. За час проживання в гуртожитку відповідач неодноразово порушував правила проживання в гуртожитку та на нього надходили скарги від громадян та працівників.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Госпрозрахункове підприємство Новгородківської селищної ради «Комфорт» 11790,28 грн заборгованості та 1943,74 грн понесених судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Новгородківської селищної ради від 10 березня 2017 року № 282, з метою вирішення питань в галузі житлово-комунального господарства селища, щодо організації робіт і послуг, створено Комунальне підприємство «Госпрозрахункове підприємство Новгородківської селищної ради «Комфорт».

Комунальне підприємство «Госпрозрахункове підприємство Новгородківської селищної ради «Комфорт» розташоване за адресою: вул. Криворізька, 44-а, смт. Новгородка, Кропивницький район, Кіровоградська область та здійснює діяльність, зокрема готелів і подібних засобів тимчасового розміщування, інших засобів тимчасового розміщення.

За змістом Положення про гуртожиток, затвердженого рішенням Новгородківської селищної ради від 5 грудня 2019 року № 875, основним призначенням гуртожитку є тимчасове проживання внутрішньо переміщених осіб, за умови відсутності в них іншого житла. Поселення до гуртожитку здійснюється на підставі Договору тимчасового найму (оренди) житлового приміщення відповідно до Житлового кодексу України. Договір є єдиною підставою проживання на надану житлову площу та надання комунальних послуг. Вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості утримання місця проживання та вартості обов`язкових побутових послуг, що надаються мешканцям, які проживають у гуртожитку. Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитку встановлюється виконавчим комітетом Новгородківської селищної ради за поданням директора комунального підприємства (коменданта гуртожитку). Плата за житло та послуги здійснюється залежно від їх вартості встановленої рішенням виконавчого комітету Новгородківської селищної ради.

Відповідач ОСОБА_1 згідно довідки від 6 грудня 2017 року № знаходиться на обліку як внутрішньо переміщена особа. Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а. с. 17).

1 квітня 2018 року, 4 червня 2018 року, 4 грудня 2018 року, 5 червня 2019 року між КП «Комфорт» та ОСОБА_1 було укладено договори найму (оренди) житлової кімнати у гуртожитку, а також 5 грудня 2019 року додаткову угоду до договору оренди найму житлової кімнати у гуртожитку від 5 червня 2019 року (а. с. 8-16). За цими правочинами КП «Комфорт» (Наймодавець) надає, а ОСОБА_1 (Наймач) приймає у строкове платне користування для проживання кімнату АДРЕСА_3 та зобов`язується проводити оплату за проживання у гуртожитку у розмірі та порядку, передбаченому цим Договором. Житло надається Наймачу для тимчасового проживання без права приватизації. Плата за проживання та комунальні послуги встановлюється у розмірі вартості встановленої на підставі затверджених планових розрахунків (тарифів). Розмір оплати може змінюватися, у випадках змін чинного законодавства та в зв`язку зі зміною цін і тарифів на комунальні послуги.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право, чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 статті 8 Конвенції гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною четвертою статті 311 ЦК України передбачено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частини перша, друга цієї статті).

Тобто, будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц (провадження № 14-298цс19) сформулювала правові висновки, що виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Згідно з Конвенцією, поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання житлом, яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення у справі Кривіцька та Кривіцький проти України ).

Тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі Прокопович проти Росії ).

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виселення відповідача з кімнати гуртожитку, де він як внутрішньо переміщена особа проживає тривалий час, буде надмірним тягарем та порушуватиме його право на повагу до житла, в яке він законно вселилися, а матеріали справи не містять доказів наявності іншого у нього житла.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до формальної незгоди з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Госпрозрахункове підприємство Новгородківської селищної ради «Комфорт» залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.06.2022

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М.Дьомич