Справа № 462/8084/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», у якому просить визнати виконавчий напис нотаріуса, вчинений 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. та зареєстрований у реєстрі за № 5934 щодо звернення стягнення заборгованості та відсотків, комісії у розмірі 41 337 грн. 20 коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути сплачений судовий збір.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено Кредитний договір № 011-13506/041113 від 04.11.2013 року. ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09.02.2018 року відступлено право вимоги по зазначеному Кредитному договорі ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». У свою чергу, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-01/1 від 20.01.2020 року відступило своє право вимоги по Кредитному договору ТзОВ «Фінансова компанія управління активами». 27.10.2021 року на адресу позивача надійшла постанова старшого державного виконавця відділу Залізничної державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження № 67192041 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Гуревічова О. М. № 5934 від 27.01.2020 року про звернення стягнення заборгованості та задоволення вимог Відповідача в розмірі 41 337 грн. 20 коп., з яких: основний борг у розмірі 26 232 грн. 26 коп.; відсотки та комісія у розмірі 14 954 грн. 94 коп.; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 150 грн. 00 коп. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 67192041, матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 5934 від 27.01.2020 року, позивач вважає, що виконавчий напис № 5934 від 27.01.2020 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що призвело до неправомірного відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. За наведених обставин просить позов задовільнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 24).

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

Разом з тим, директор ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» 21.01.2022 року подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог, згідно якої ТзОВ «Фінансова компанія управління активами»визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просить стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія управління активами»50 % судового збору у порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Третя особа не скористалася своїм правом на подання пояснень на позовну заяву та відзив на позовну заяву.

21.01.2022 рокудо суду надійшло письмове клопотання відповідача ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» про врегулювання спору за участю судді, яке ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2022 року повернуто відповідачу.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5934 за яким звернено стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року, якому у свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09.02.2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № № 011-13506-041113 від 04.11.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Сума стягнення зазначена за період з 08.02.2018 року по 24.01.2020 року включно у розмірі: 26 232 грн. 26 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 14 954 грн. 94 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 150 грн. 00 коп., що становить загальну суму 41 337 грн. 20 коп. (а.с. 10).

Постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівською І. П. на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 67192041 (а.с. 20), 26.10.2021 року винесено постанова про арешт коштів боржника (а.с. 33-34), окрім цього 26.10.2021 року винесена постанова про розшук майна боржника (а.с. 35) та 26.10.2021 року постанову про арешь майна боржника (а.с. 36).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 цього Закону, визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто, законодавець зобов?язує вчинити певні дій та надати підтвердження їх здійснення нотаріусу, з чого він може пересвідчитись, що є безспірність заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року відмовлено.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відтак, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Кредитний договір № 011-13506/041113 від 04.11.2013 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 не був нотаріально посвідчений, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі № 172/1652/18.

Слід зазначити, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги, а також відсутні докази належного направлення позивачу та отримання ним письмових вимог щодо сплати заборгованості за вказаним договором в досудовому порядку.

Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, ОСОБА_1 не визнає та заперечує проти наявності розміру заборгованості, що також може свідчити про відсутність безспірності вимог до боржника.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку не можна вважати безспірною.

Враховуючи наведене та те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 908 грн.судового збору (а.с. 1) та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову по даній справі (а.с. 15), тому ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 454 грн. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та 227 грн. (50 відсотків сплачених за подання заяви про забезпечення позову по даній справі).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 681 грн. 00 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем та зареєстрований у реєстрі за № 5934 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 - судовий збір у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Залізничному районі м. Львова (код ЄДРПОУ: 38007594, що розташоване за адресою: вул. Виговського, буд. 34, м. Львова Львівської області) - повернути ОСОБА_1 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (, адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9а/офіс 203);

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович (адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5).

Текст рішення складено 27.01.2022 року.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко