Справа №345/2607/16-ц
Провадження № 2/345/1/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2022 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.

при секретарі судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. про визнання недійсним заповіту від 11.04.2012 р. та спадкового договору від 15.06.2012 р.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_4 . 11.04.2012 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15.06.2012 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. було зареєстровано спадковий договір, за умовами якого ОСОБА_4 (відчужувач) передає після своєї смерті у власність ОСОБА_2 належне їй на праві приватної власності нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 , а на набувача майна покладаються ряд обов`язків. Вважає вищевказаний заповіт та спадковий договір незаконними та такими, що підлягають скасуванню з тих підстав, що на момент їх укладення ОСОБА_4 хворіла психічними захворюваннями та з 17.11.2011 року і до дня смерті перебувала на обліку в лікаря психіатра, який визначив їй діагноз судинна деменція. У 2012 році ОСОБА_4 проходила обстеження та лікувалася в Івано-Франківській обласній психоневрологічній лікарні №3, де їй було поставлено діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку у формі помірно вираженого психоорганічного синдрому з параноїчними включеннями. ОСОБА_2 у 2013 році викрала маму, перевезла її до свого помешкання та чинила перешкоди для своєчасного лікування матері, не давала можливості їй спілкуватись із матір`ю. 10.03.2015 року відносно ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження по факту невиконання ухвали суду від 16.06.2014 року про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 ..Вважає, що заповіт та спадковий договір на користь ОСОБА_2 повинні бути визнані недійсними у зв`язку з тим, що у момент їх вчинення її мама не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що вона проживала разом з мамою ОСОБА_4 до дня викрадення її сестрою ОСОБА_2 , за виключенням її тимчасової поїздки за кордон. З 2005 року вона помітила зміни в поведінці матері, а саме вона посивіла, руки почали трястись, не слідкувала за порядком та різко збуджувалась, також помітила, що у мами були проблем із психічним здоровям. Оскільки в результаті огляду лікарем психіатром мамі було встановлено психічне захворювання «Судинна деменція», а також інші психічні порушення свідомості, з 17.11.2011 року і до дня смерті вона перебувала на обліку в лікаря психіатра. У зв`язку з тим, що внаслідок психічних захворювань вона не могла усвідомлювати та керувати своїми діями, вважає заповіт від 11.04.2012 та спадковий договір від 15.06.2012, які оформлені від імені ОСОБА_4 незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Просила задоволити позов у повному обсязі.

Представник відповідачки адвокат Іванів О.Б. в судовому засіданні позову не визнав та ствердив, що на час реєстрації заповіту від 11.04.2012 року та спадкового договору від 15.06.2012 року офіційно спадкодавець ОСОБА_4 була дієздатною. Крім того,відповідно до Акту №114 амбулаторної судово-психіатричної експертизи встановлено, що наявне у ОСОБА_4 захворювання не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, а відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №28/К від 02.10.2020 року визначити психічний стан у період складання ОСОБА_4 заповіту та спадкового договору та зробити експертні висновки не надається можливим, що в свою чергу вказує на те, щофакту недієздатності ОСОБА_4 , а також того, що вона не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, встановлено не було, а тому підстав визнання вищевказаного заповіту та спадкового договору недійсним не має. Просить відмовити у задоволені позову за безпідставністю.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Калуського міського натаріального округу Тихан О.М. в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про причининеявки суд не повідомила.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , суду пояснила, що вона є онукою ОСОБА_6 та дочкою позивачки. В останні роки життя бабуся була дуже озлобленною та агресивною, почала частково втрачати память та не впізнавати рідних. ОСОБА_2 інколи купляла бабусі лікарства.

Свідок ОСОБА_7 , суду пояснила, що вона є онукою ОСОБА_4 та дочкою позивачки. У них були добрі відносини. Бабуся різниці між дочками не робила та не казала кому конкретно заповість хату, однак згодом сказала, що хату записала ОСОБА_2 , а інше майно - спільне. Останніми роками бабуся частково почала втрачати пам`ять, у неї порушився сон та вона перестала слідкувати за своїм зовнішнім виглядом. Їй відомо, що стосунки в дочок бабусі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були напруженими.

Свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що вона знала ОСОБА_4 так як дружила з позивачкою ОСОБА_1 .. В 2012 році ОСОБА_4 почала частково втрачати пам`ять, стала агрессивною відносно дочки ОСОБА_2 та побила дочку ОСОБА_1 .. Вона чула розмову при якій ОСОБА_4 казала дочці ОСОБА_1 , щоб іншла з нею переписувати заповіт. Вона не слідкувала за своїм зовнішнім виглядом, жила в літній кухні з бомжами.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює районним лікарем психіатром та приблизно в квітні місяці 2012 року проводила огляд ОСОБА_4 .. При огляді вона підтвердила діагноз: судинна деменція та направила її на лікування до обласної психлікарні. Коли вона приходила на виклики додому ОСОБА_4 то виявила, що та проживала в літній кухні з сторонніми людьми, які вели за нею догляд та помагали по господарству. ОСОБА_4 її не впізнала, інколи говорила сама до себе, не пам`ятала про поточні події, однак добре пам`ятала про минуле, що характерно при судинній деменції. Їй відомо, що екпертизою визнано ОСОБА_4 дієздатною, однак вона з цим висновком не згідна.

Свідок ОСОБА_10 , суду пояснив, що він був зятем ОСОБА_4 .. Йому відомо, що теща склала на користь ОСОБА_2 заповіт, а також уклала з нею спадковий договір. Дані документи офіційно завіряв нотаріус, який неадекватної поведінки з боку тещі не помітив. Вони з дружиною постійно допомагали тещі, а останні три роки з 2013 року, вона проживала разом з ними. Нічого особливого з її здоров`ям він за нею не спостерігав. Перед переїздом до них вона проживала з ОСОБА_1 , з якою у них часто виникали конфлікти та сварки. Після того як теща посвідчила заповіт та уклала спадковий договір, ОСОБА_1 намагалась відправити маму на лікування в психлікарню. Так, у 2013 році ОСОБА_4 відвезли в психіатричну лікарню в с.Чукалівка, де вона пробула один день. Він забрав тещу з лікарні на наступний день, оскільки тримати її там не було сенсу. Вона після цього прожила у них до 2016 року. Чи поставили ОСОБА_4 на облік у психіатра йому не відомо.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є онуком ОСОБА_12 та сином відповідачки. Він часто спілкувався з нею та знав, що у неї з дочкою ОСОБА_13 були недобрі відносини, однак того, щоб бабуся її побила не знала. Бабуся у його присутності запропонувала його мамі ОСОБА_2 укласти спадковий договір та заповіт та сказала, що боїться щоб ОСОБА_13 не здала її в дурдом. При складенні цих документів він був присутній, бабуся була свідомою та в доброму здоров`ї. Нотаріус переконався в дієздатності бабусі та засвідчив вказані вище документи. Коли ОСОБА_1 довідалась про укладення спадкового договору та заповіту то почала психувати та скандалити. Згодом їм стало відомо, що бабусю поміщено в психлікарню. Його батьки забрали бабусю з психлікарні до себе додому, де вона проживала три роки. Протягом цього часу вона поводила себе адекватно, самостійно ходила по пенцію, спілкувалась по мобільному телефону з сусідами. Бабуся все розуміла та була здоровою. Їй відомо, що районний лікар психіатр ОСОБА_14 видавала довідки про хворобу бабусі без попереднього огляду при тому, що експертизою визнано бабусю дієздатною.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що сторони по справі є її троєрідними сестрами, а покійна ОСОБА_4 її тіткою. Вона часто спілкувалась з тіткою і ніколи не помічала, щоб у неї були якісь проблеми з психікою. З 2012 року ОСОБА_4 почала проживати у дочки ОСОБА_2 .. Вона часто до них приходила та розмовляла з тіткою. Та вела себе адекватно, все памятала, любила поговорити та розповісти про своє життя. На життя у дочки ОСОБА_2 не скаржилась, була доглянутою , самостійно ходила до магазину та казала, що задоволена життям у дочки. Вона була психічно здоровою та нормальною людиною до кінця свого життя, а її поведінка відповідала її віку.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що знала ОСОБА_4 більше 20-ти років. Вона була повністю адекватною людиною, часто з нею спілкувалась та після того як у 2012 році переїхала жити до дочки ОСОБА_2 розповідала їй, що хотіла б жити у себе вдома, але боїться, щоб дочка ОСОБА_1 не здала її в психлікарню. Одного разу ОСОБА_17 підходила до неї з проханням підтвердити, що ОСОБА_2 насильно утримує у себе ОСОБА_4 і не дає забрати її на лікування. ОСОБА_1 неодноразово з`являлась у під`їзді квартири ОСОБА_2 з міліцією та з вимогою віддати ОСОБА_4 на лікування. Підтвердила, що ОСОБА_4 була здоровою та психічно нормальною людиною.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції експерт ОСОБА_18 суду пояснив, що він є експертом-психіатром, який входив в склад комісії, яка проводила судово-психіатричну експертизу №28/К психічного стану ОСОБА_4 на період часу з 2011 по 2013 рік. Комісія об`єктивно та ґрунтовно дослідила всі документи та матеріали справи, які були надані для дослідження та прийшла до висновку, що враховуючи протиріччя у медичних записах лікарів, які проводили огляд ОСОБА_4 та встановлювали їй різні діагнози, а також , враховуючи неоднозначність у поясненнях свідків по справі про психічний стан ОСОБА_4 на період 2011-2013 р.р., зокрема у період складання нею заповіту та спадкового договору, визначити її психічний стан у цей період та зробити експертні висновки не надається можливим. Ствердив, що оцінити однозначно психічний стан ОСОБА_4 на підставі наданих для дослідження матеріалів без огляду пацієнтки неможливо, оскільки у медичних документах абсолютно кардинально різні діагнози та записи про її психічний стан. При дослідження комісією було враховано той факт, що в 2011 році ОСОБА_4 було встановлено діагноз «Судинна деменція», однак в подальших висновках лікарів та при дослідженні наступних медичних документів було прослідковано полегшення цього діагнозу, зокрема при проведені судинно-психіатричної експертизи у 2013 році взагалі описуються мінімальні порушення її психічного стану. Таке різноманіття відомостей не дозволяє на час проведення експертизи остаточно точно визначити психічний стан та психічний діагноз ОСОБА_4 на вказаний період.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7);

Згідно світлокопії свідоцтва про народження позивачка ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її матірю записана ОСОБА_4 (а.с.25).

Відповідно до світлокопії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_6 зареєструвала шлюб 21.09.2010 року з ОСОБА_19 та взяла його прізвище (а.с.27).

Згідно світлокопії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.02.2012 року, який складено за заявою позивачки ОСОБА_1 , вона проживала по АДРЕСА_1 з мамою ОСОБА_4 та вела за нею догляд у зв`язку з перебуванням останньої на «К» обліку у психіатра (а.с.8).

Відповідно до світлокопії заповіту, посвідченого 11.04.2012 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М., ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).

Відповідно до світлокопії спадкового договору, зареєстрованого 15.06.2012 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріалоьного округу Тихан О.М., ОСОБА_4 (відчужувач) передає після своєї смерті у власність ОСОБА_2 належне їй на праві приватної власності нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 , а на набувача майна покладаються ряд обов`язків (а.с.20-23).

Позивачка, як на підстави визнання заповіту та спадкового договору недійсними посилалася на те, що на час вчинення оспорюваного заповіту та укладення спадкового договору спадкодавець не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на підтвердження чого надала докази:

- виписку з протоколу ЛКК від 07.02.2012 №7 з якої вбачається, що ОСОБА_4 поставлено діагноз: помірна судинна деменція (а.с.9);

- довідки від 10.10.2012 року про те, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку у психіатра з 17.11.2011 з діагнозом судинна деменція (а.с.10,11);

- виписку з протоколу ЛКК від 16.11.2012 року з якої вбачається ,що в ОСОБА_4 виявлено розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (а.с.12);

- довідку від 29.04.2014 року про те, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку у психіатра з 17.11.2011 з діагнозом судинна деменція (а.с.14);

- виписку із медичної карти амбулаторного хворої ОСОБА_4 №3717 у якої вбачається діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку у формі помірно вираженого психоорганічного синдрому (а.с.16-17);

- довідку Головного лікаря Калуської міської поліклініки №450 з якої вбачається,що лікар психіатр Василів М.М. встановив при первинному огляді у ОСОБА_4 діагноз: судинна деменція з маячними включеннями (а.с.101 т.1);

- довідку №2313 від 16.10.2012 року КЗ «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад» з якої вбачається, що ОСОБА_4 з 17.11.2011 року знаходиться на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: розлад психіки і поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. Атеросклеротична ДЕП 2 ст. у формі помірно вираженого психоорганічного синдрому з параноїчними включеннями (а.с.102 т.1);

- направлення на госпіталізацію в психіатричну клініку №43,94 з яких вбачається , що ОСОБА_4 направлялась на примусову судов-психіатричну експертизу у 2013 році (а.с.112,120).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. (стаття 1233 Цивільного кодексу України).

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. (стаття 1234 Цивільного кодексу України).

Загальні вимоги до форми заповіту викладені у статті 1247 Цивільного кодексу України, заповіт складається у письмовій формі із вказанням місця та часу його складання, власноручно підписаний заповідачем та нотаріально посвідчений.

Стаття 1257 Цивільного кодексу України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Заповіт із вадами волі, тобто складений особою, волевиявлення якої не відповідало її дійсним намірам (внаслідок помилки, обману, насильства), може бути визнаний недійсним за позовом заінтересованої особи у відповідності до ст.ст.229,230,231 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Спадковим реєстром є електронна база даних, яка містить відомості, зокрема, про посвідчені спадкові договори.

Згідно ст.1308 ЦК України Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень . Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у пункті 16 роз`яснено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідно до Акту №114 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 18.04.2013 року встановлено, що під експертна ОСОБА_4 виявляє ознаки емоційно лабільних (астенічних) розладів органічного ґенезу. Зазначене захворювання не позбавляє під експертну ОСОБА_4 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.68-70 т.1).

28.07.2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення якої доручено експертам бюро судових експертиз Львівської обласної державної клінічної психіатричної лікарні, у зв`язку з чим зупинено провадження у цивільній справі. (а.с.177-178 т.2).

На виконання ухвали суду, 23.02.2021 року експертами Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня складено Висновок судово-психіатричного експерта за №28К (а.с.183-192 т.2).

За висновками експертів, враховуючи протиріччя у медичних записах та показаннях сторін і свідків про психічний стан та поведінку ОСОБА_4 у період складання нею заповіту та спадкового договору , визначити її психічний стан у цей період та зробити експертні висновки не надається можливим.

Медична документація, надана позивачкою в обґрунтування позовних вимог, згідно якої ОСОБА_4 перебувала на обліку у лікаря-психіатра у 2012 році та медична документація, а саме: виписка з протоколу ЛКК від 07.02.2012 №7 з якої вбачається, що ОСОБА_4 поставлено діагноз: помірна судинна деменція, довідок від 10.10.2012 року про те, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку у психіатра з 17.11.2011 з діагнозом судинна деменція, виписка з протоколу ЛКК від 16.11.2012 року з якої вбачається ,що в ОСОБА_4 виявлено розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, довідка від 29.04.2014 року про те, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку у психіатра з 17.11.2011 з діагнозом судинна деменція, виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 №3717 у якої вбачається діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку у формі помірно вираженого психоорганічного синдрому не свідчить та не підтверджують належним чином обставини того, що станом на квітень червень місяць 2012 року (тобто на час складання заповіту та спадкового договору) спадкодавець не мала повної цивільної дієздатності, не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Суд, становивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази та надавши їм належну оцінку, приходить до висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного заповіту та спадкового договору недійними, оскільки при проведені судових експертиз, зокрема Акту №114 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 18.04.2013 року експертом зроблено висновок, що на час проведення дослідження, ОСОБА_4 , 1931 року народження, усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, а також, висновку посмертної судово-психіатричної експертизи за №28К експертами не зроблено категоричного висновку, що в момент складання заповіту від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого 11.04.2012 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріалоьного округу Тихан О.М.та спадкового договору укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 15.06.2012 року, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

З огляду на пояснення свідків, які в судовому засіданні не підтвердили ту обставину, що ОСОБА_4 на період посвідчення заповіту та підписання спадкового договору перебувала в недієздатному стані, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а також повноваження нотаріуса, який при посвідченні заповіту та підписанні спадкового договору встановив осіб та перевірив їх дієздатність, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивачки щодо посвідчення спадкодавцем заповіту та підписання відчужувачем спадкового договору в недієздатному стані та, що їх зміст не відповідає внутрішній волі ОСОБА_4 , оскільки в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б підтверджували дану обставину.

Також суд вважає, що волевиявлення ОСОБА_4 при посвідченні заповіту та укладенні спадкового договору було вільним, відповідало її внутрішній волі, вона повністю усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, тобто мала повну цивільну дієздатність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. про визнання недійсним заповіту від 11.04.2012 р. та спадкового договору від 15.06.2012 р. не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 15, 16,30, 202-204, 215, 228,1233,1257,1308 ЦК України, ст.ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. про визнання недійсним заповіту від 11.04.2012 р. та спадкового договору від 15.06.2012 р. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено протягом 10.06.2022.

Суддя