ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 травня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1479/21

Головуючий у першій інстанції - Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/202/22

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Батуринська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 - адвокат Блажко Роман Петрович,

на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 29.09.2021, м. Бахмач,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 р. представник ОСОБА_1 - адвокат Блажко Р.П. звернувся з позовом до Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі за текстом - Батуринська ЗОШ), в якому просив поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Батуринської ЗОШ та стягти з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2021 до дня поновлення на роботі. Позовні вимоги обґрунтовуються таким. ОСОБА_1 працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи за безстроковим договором Батуринської ЗОШ. У зв`язку зі змінами в законодавстві, досягненням пенсійного віку та отриманням пенсії 27.04.2021 останню попереджено про перехід на строковий трудовий договір строком на один рік і укладений сторонами безстроковий трудовий договір 15.06.2020 було припинено з укладенням ними строкового трудового договору на один рік - з 16.06.2020 до 15.06.2021, який продовжено на період щорічної відпустки позивача до 15.08.2021. Наказом від 10.06.2021 № 75-к з 15.08.2021 останню відповідачем звільнено згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України, в зв`язку закінченням строку трудового договору. Це звільнення є незаконним, оскільки:

- відповідачем порушено встановлений ч. 3 ст. 32 КЗпП України строк попередження позивача про істотну зміну умов праці, внаслідок чого укладений сторонами трудовий договір так і не набув статусу строкового на момент видання наказу про її звільнення;

- переукладення сторонами трудового договору наказом від 04.06.2021 № 73-к є підставою для перекваліфікації строкового трудового договору у безстроковий;

- переведення ОСОБА_1 на строковий трудовий договір та подальше її звільнення суперечить нормам ст. 24 Конституції України в частині обмеження педагогічних працівників, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію за віком, у порівнянні з іншими педагогічними працівниками, так як вказана норма прямо забороняє дискримінацію у трудових відносинах за ознакою віку.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено; з відповідача на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 908 грн 00 коп. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що:

- відповідачем при звільненні позивача було дотримано вимог трудового законодавства та положень підп. 2 п. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту», який є чинним та не визнаний неконституційним, а тому він підлягає застосуванню щодо осіб, на яких він поширюється;

- укладення наступного строкового трудового договору з позивачем є правом, а не обов`язком відповідача,

- безпідставними є посилання на те, що строковий трудовий договір, який продовжено наказом від 04.06.2021 № 73-к, набув статусу безстрокового, оскільки термін його дії продовжено лише на період щорічної відпустки - до 15.08.2021, з подальшим звільненням ОСОБА_1 ..

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Блажко Р.П. просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити позов. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- суд помилково не застосував для вирішення справи ст. 24 Конституції України і, натомість, безпідставно застосував для її вирішення ч. 2 ст. 22 і підп. 2 п. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» - дискримінаційні норми права, що передбачають переведення педагогічних працівників державних і комунальних закладів, яким виплачується пенсія за віком, на умови роботи за строковим трудовим договором;

- судом неправильно застосовано ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України, відповідно до якої укладений сторонами трудовий договір є безстроковим внаслідок його продовження (переукладення);

- суд неправильно встановив дату попередження позивача про зміну істотних умов праці: цією датою є не 13.04.2020, а 27.04.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу Батуринська ЗОШ просить її відхилити, а рішення суду І інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

У справі встановлено таке.

З 20.08.1982 позивач працювала у відповідача на посаді вчителя фізики, а з 06.09.1982 - на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи, що підтверджується копіями її трудової книжки та наказів по Відділу народної освіти Бахмацького району відповідного змісту (арк. 43-48, 41, 42).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла пенсійного віку та отримує пенсію за віком, що підтверджено копією її пенсійного посвідчення, яке видане 02.09.2009 (арк. 68).

Згідно з копією табеля обліку робочого часу за квітень 2020 р., позивач 13.04.2020 відпрацювала повний робочий день (арк. 37-39).

З копії повідомлення директора Батуринської ЗОШ Блажко Л.І. від 13.04.2020 № 68/02-13 вбачається, що відповідно до підп. 2 п. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» з останньою до 01.07.2020 буде припинено безстроковий трудовий договір з одночасним укладенням трудового договору строком на один рік та що у разі незгоди ОСОБА_1 з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору її як педагогічного працівника, якому виплачується пенсія за віком, буде звільнено згідно з п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. На цьому повідомленні наявна відмітка, що ОСОБА_1 від підпису відмовилася в присутності начальнику відділу освіти Батуринської міської ради, методиста відділу освіти Допи О.І. та спеціаліста цього ж відділу, що засвідчено підписами останніх (арк. 24). Це повідомлення у цей же день зареєстровано в журналі вихідних документів (витяг з нього на арк. 49-50).

У справі мається копія повідомлення такого ж змісту, що датоване 27.04.2020 (вих. № 76/02-13), на якому наявна відмітка про його отримання ОСОБА_1 27.04.2020 (арк. 8).

Наказом директора Батуринської ЗОШ від 15.06.2020 № 42-к з 15.06.2020 із заступником директора школи ОСОБА_1 припинено безстроковий трудовий договір та приписано укласти з нею строковий договір строком на один рік з 16.06.2020 по 15.06.2021. Підставою видання цього наказу зазначено заяву ОСОБА_1 від 15.06.2020 № 359 (копія наказу - арк. 9).

У заяві ОСОБА_2 директорові Батуринської ЗОШ від 16.06.2020, яку зареєстровано у цей же день за вх. № 243, зазначається, що вона згодна працювати за строковим трудовим договором строком один рік з 16.06.2020 (копія заяви - арк. 25).

В заяві ОСОБА_1 на ім`я директора Батуринської ЗОШ від 15.04.2021, яку зареєстровано в цей же день за вх. № 243, зазначено, що вона просить продовжити строковий трудовий договір на три роки з 2021 р. по 2024 р. (копія заяви - арк. 77).

Наказом директора Батуринської ЗОШ від 04.06.2021 № 73-к ОСОБА_1 , заступнику директора з навчально-виховної роботи, надано щорічну основну відпустку тривалістю 56 календарних днів з 16.06.2021 по 12.08.2021 та додаткову відпустку на 3 календарні дні відповідно до колективного договору з 13.08.2021 по 15.08.2021 з подальшим звільненням і продовжено дію строкового трудового договору з нею до 15.08.2021 (копія наказу - арк. 10).

Відповідно до наказу директора Батуринської ЗОШ від 10.06.2021 № 75-к, ОСОБА_1 - заступника директора з навчально-виховної роботи, звільнено 15.08.2021 у зв`язку з закінченням строку трудового договору, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (копія наказу - арк. 11).

Згідно з довідками Батуринської міської ради про середній заробіток ОСОБА_1 від 02.08.2021 № 525 і від 28.08.2021 №№ 601 та 602, остання в червні 2021 р. отримала заробітну плату за 11 робочих днів в сумі 9079 грн 47 коп.; з 16.06.2021 по 15.08.2021 вона перебувала у відпустці; її середньоденна заробітна плата за 1 робочий день, обчислена згідно з пп. 2-5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (з наступними змінами) становить 825 грн 41 коп. (арк. 26, 51, 52).

Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Відповідач не стверджує, що позивач не відповідає посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Батуринської ЗОШ або внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню нею роботи, або що позивачем вчинено порушення трудової дисципліни, яке згідно з чинним трудовим законодавством є несумісним з продовженням її роботи на вказаній посаді. Крім того, у справі відсутні докази такої невідповідності та (або) несумісності.

Відповідач не стверджує, що розірвання сторонами безстрокового трудового договору та укладення замість нього строкового трудового договору вчинено з метою якнайкращого забезпечення прав та (або) законних інтересів позивача. Натомість апеляційний суд доходить висновку, що така зміна умов укладеного сторонами трудового договору суперечить її інтересам, виходячи з такого. Аналіз змісту повідомлень директора Батуринської ЗОШ ОСОБА_1 від 13.04.2020 № 68/02-13 і від 27.04.2020 (вих. № 76/02-13), наказу директора Батуринської ЗОШ від 15.06.2020 № 42-к і заяви ОСОБА_2 директорові Батуринської ЗОШ від 16.06.2020 доводить висновку, що омтання погодилася на укладення з Батуринською ЗОШ строкового трудового договору внаслідок неправомірного впливу (тиску) на неї директора цього закладу. Так, спочатку позивача вищевказаними повідомленнями письмово попередили про те, що у разі неукладення нею з відповідачем строкового трудового договору її буде примусово звільнено згідно з п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Після цього відповідач 15.06.2020 видає наказ № 42-к, яким припинено безстроковий трудовий договір із ОСОБА_1 та яким приписано укласти з нею строковий договір на 1 рік. Незважаючи на те, що у цьому наказі підставою його видання зазначено заяву ОСОБА_1 , останньою таку заяву подано назавтра після видання цього наказу - 16.06.2020. Крім того, у заяві на ім`я директора Батуринської ЗОШ від 15.04.2021 позивач зазначала, що вона просить продовжити термін строкового трудового договору на три роки - з 2021 р. по 2024 р.

Апеляційний суд констатує, що:

- отримання пенсії за віком є обставиною, нерозривно пов`язаною та похідною від іншої - досягнення її отримувачем встановленого на законодавчому рівні пенсійного віку;

- саме по собі досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку і виплата їй пенсії за віком не спричинили негативного впливу ні на продуктивність праці, ні на кваліфікацію останньої, ні на будь-який інший аспект трудових правовідносин сторін.

Підпункт 2 п. 3 розд. Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» приписує таке:

- набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (абз. 1);

- до 01.07.2020 керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 22 цього Закону (абз. 2). Цими нормами обмежено права педагогічних працівників державних і комунальних закладів середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, у порівнянні з правами, передбаченими 43 Конституції України. Подібного обмеження для педагогічних працівників, яким не виплачується пенсія за віком, а також для педагогічних працівників, яким хоч і виплачується пенсія за віком, але які працюють у приватних закладах освіти, не передбачено.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що:

- кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч. 1);

- держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності (ч. 2).

Частина 3 ст. 22 КЗпП України приписує, що вимоги щодо віку працівника або інші обмежувальні вимоги до працівника можуть встановлюватись законодавством України. Натомість чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини (Закони України «Про освіту», «Про повну загальну середню освіту» тощо), не передбачає ні граничного віку, ні граничного терміну перебування на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи загальноосвітньої школи державних і комунальних закладів загальної середньої освіти (до початку отримання (виплати) пенсії за віком тощо).

Згідно зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за властивими їм ознаками, в тому числі й за ознаками віку чи (або) іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Згідно зі ст. 2-1 КЗпП України, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників за ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання, в тому числі й залежно від віку або за іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Конституційний Суд України вказує на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі працівників повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень на зайняття посади означало б дискримінацію (абз. 7 п. 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07.07.2004 № 14-рп/2004 у справі № 1-14/2004).

За практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (рішення від 21.02.1997 у справі «Ван Раальте проти Нідерландів») (пп. 48, 49 рішення від 07.11.2013 у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06).

У рішенні від 07.11.2013 у справі «Пічкур проти України» (заява № 10441/06) Європейський суд з прав людини з посиланням на свою попередню практику зазначив, що стаття 14 Конвенції доповнює інші основні положення Конвенції та протоколів до неї. Вона не існує незалежно, оскільки застосовується лише щодо «користування правами та свободами», що гарантуються цими основними положеннями. Застосування статті 14 Конвенції не обов`язково означає порушення одного з матеріальних прав, гарантованих Конвенцією. Необхідно, але й також достатньо, щоб обставини справи входили «до сфери застосування» однієї або більше статей Конвенції (п. 39 вказаного рішення).

У абзаці 9 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про освіту» зазначено, що засновник закладу освіти або уповноважений ним орган (особа) здійснює контроль за недопущенням привілеїв чи обмежень (дискримінації) за ознаками віку або іншими ознаками.

Отож припис підп. 2 п. 3 розд. Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» не може бути застосований для врегулювання спору між сторонами в силу ст. 43 Конституції України, ч. 3 ст. 22, ст. 2-1 КЗпП України, ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», правової позиції Конституційного Суду України, що викладена в абз. 7 п. 4.1 мотивувальної частини його Рішення від 07.07.2004 № 14-рп/2004 у справі № 1-14/2004, практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97, «Ван Раальте проти Нідерландів», «Пічкур проти України», заява № 10441/06), абз. 9 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про освіту».

З наведеного випливає, що припинення 15.06.2020 Батуринською ЗОШ безстрокового трудового договору з ОСОБА_1 , укладення з нею строкового трудового договору та звільнення останньої за закінченням цього договору є незаконними як такі, що безпідставно обмежують її право на працю за ознаками досягнення пенсійного віку та отримання пенсії за віком у порівнянні:

- з працівниками, які займають аналогічну (тотожну) з ОСОБА_1 посаду в закладах загальної середньої освіти, що не є державними і комунальними;

- з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які не досягли пенсійного віку;

- з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку, але яким пенсія за віком не виплачується (зокрема з тими, хто за призначенням цього та будь-якого іншого виду пенсії не звертався незважаючи на наявність у них такого права) або виплачується пенсія з іншої правової підстави (по інвалідності, по втраті годувальника, за вислугу років за посадами, що не відносяться до категорії педагогічних тощо).

Отож в порядку ст.ст. 89, 95, 265 ч. 4 пп. 1, 2 ЦПК України апеляційний суд, оцінюючи як письмові докази накази директора Батуринської ЗОШ від 15.06.2020 № 42-к про припинення з ОСОБА_1 безстрокового трудового договору та укладення з нею строкового договору, від 04.06.2021 № 73-к в частині продовження дії укладеного сторонами строкового трудового договору і від 10.06.2021 № 75-к про звільнення останньої, розцінює їх як незаконні. Отже вони не спричинили законних наслідків - законного обмеження дії укладеного сторонами трудового договору вказаною у наказі від 10.06.2021 № 75-к датою звільнення позивача (15.08.2021). Тому вона підлягає поновленню на роботі на посаді, з якої її звільнено.

У зв`язку з незаконним звільненням ОСОБА_1 в силу ч. 3 ст. 235 КЗпП України має право на стягнення з Батуринської ЗОШ середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 2 розділу II, п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (з наступними змінами), в контексті спору між сторонами середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 для вирішення справи в цій частині обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, а саме у такому розмірі: 825 грн 41 коп. (середньоденна зарплата позивача, обчислена виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують її звільненню) х 197 (кількість робочих днів у періоді вимушеного прогулу з 16.08.2021 по 26.05.2022 - дата ухвалення постанови) = 162605 грн 77 коп. (обов`язкові платежі з цієї суми не утримано).

Заперечення відповідача проти позову і апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим і описаним вище обставинам справи та визначеним відповідно до них правовідносинам.

Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України з Батуринської ЗОШ належить стягти:

- на користь ОСОБА_1 - 1362 грн 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (квитанція на арк. 112);

- на користь держави - судовий збір у сумі 1362 грн 00 коп. за ставками судового збору, що встановлені підп. 2, 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Блажка Романа Петровича задовольнити, рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2021 року скасувати; позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області з 16.08.2021.

Стягти з Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 162605 грн 77 коп. (обов`язкові платежі з цієї суми не утримано) і 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Стягти з Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району на користь держави судовий в сумі 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн 00 коп. на розрахунковий рахунок UA0026001 (код класифікації доходів бюджету 22030106), отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код 37993783, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий: Судді: