Провадження № 2/521/206/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Aціонерного товариста комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

У жовтні 2020 року представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором банківських послуг у розмірі 68614,51 грн та судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банковських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Анкету -заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 16.02.2018 року, згідно якої отримав(-ла) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 40000,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку».

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.07.2020 року має заборгованість у розмірі 68614,51 гривень, яка складається з наступного: 50172,22 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита, 50172,22 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита: 0,00 грн - заборгованість за відсотками; 18442,29 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року матеріали справи передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду від 26.05.2021 року підготовче провадження було закрито та призначити справу до судового розгляду по суті.

31.03.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мидзка Р.В надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №ЕП-6979), в якому позовні вимоги позивача визнає частково в сумі 39901,94 гривень. Обґрунтовуючи зазначив наступне. Позивач у своїй позовній заяві, посилаючись на підписану з відповідачем анкету-заяву від 16.02.2018 року, стверджує, що підписавши анкету-заяву, відповідач повністю погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами. Відповідно до цього договору, відповідач отримав кредитну картку з кредитним лімітом з базовою процентною ставкою за кредитом - 84% на рік на залишок заборгованості, пільговим періодом до 25 числа місяця наступного за місяцем, в якому були витрачені кошти, та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів, позивачем розрахований борг, який складається із: боргу за тілом кредиту - 50172,22 грн., боргу за процентами на прострочену заборгованість - 16442,28 гри.

Відповідно до відомостей розрахунку заборгованості, поданих позивачем, відповідач користувався кредитною карткою, витрачаючи кошти з 02.11.2018 року до 20.01.2020 року. Судячи із цього розрахунку, відповідач сплачув заборгованість за кредитом та підтримував позитивний кредитний баланс. В подальшому рух коштів за кредитною карткою припинився. Вважає за необхідне повідомити суд, що відповідач не відмовився від кредитних зобов`язань односторонньо.

Київським відділом поліції в місті Одесі розслідується кримінальне провадження №0003053 від 10 серпня 2018 року за ч. 4 ст. 190 КК України. 30 січня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

31.01.2019 року підозрюваного ОСОБА_1 оголошено у розшук, що підтверджується постановою про оголошення підозрюваного у державний розшук, винесеною слідчим Київського відділу поліції м. Одеси.

24.07.2019 року Київський районний суд м. Одеси у справі № 520/7148/19 виніс ухвалу, якою обрав ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також 24.07.2019 року ОСОБА_1 оголошений у міжнародний розшук. В подальшому орган розслідування отримав відомості про те, що ОСОБА_1 встановлений на території Чеської Республіки та затриманий в порядку видачі на територію України (Клопотання про видачу особи в Україну від 10.10.2019 року).

Отже, як видно із наведених відомостей. ОСОБА_1 було затримано на території Чеської Республіки 30.09.2019 року.

21.10.2019 року Генеральна прокуратура України звернулася до Міністерства юстиції Чеської Республіки із запитом на екстрадицію ОСОБА_1 .

Як видно із наведених відомостей, відповідач ОСОБА_1 знаходиться під вартою у Чеській Республіці з 30.09.2019 року, а процедура його екстрадиції в Україну триває.

Відтак, у нього немає об`єктивної можливості працювати та в добровільному порядку погашати заборгованість за кредитним договором починаючи із 30.09.2019 року.

Звертає увагу суду на те, що станом на день затримання ОСОБА_1 на території Чеської Республіки, у нього не був перевищений кредитний ліміт, що підтверджується випискою за договором № б/н станом на 15.07.2020 року, наданою позивачем з таблиці можна з`ясувати, що станом на 30.09.2019 року борг за кредитом становив 39901,94 гривень. У змісті позовної заяви вказано, що кредитний ліміт становив на той час 40000 гривень.

Отже, станом на день затримання ОСОБА_1 , у нього залишався не прострочений кредитний борг на суму 39901,94 гривень.

Відповідач визнає борг перед банком на суму 39901,94 гривень, яка була дійсною станом на день його перебування на волі 25.09.2019 року. В подальшому після затримання ОСОБА_1 в Чеській Республіці 30.09.2019 року сума боргу за кредитом у нього продовжувала зростати. Також ОСОБА_1 зазначає, що повне погашення суми боргу одним платежем для нього є непосильним та неможливим. З цих причин ОСОБА_1 просить суд розстрочити виконання майбутнього рішення суду на 12 місяців.

12.04.2021 року представником позивача ОСОБА_2 було подано відповідь на відзив (вх. № 16273). В якому зазначено, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 16.02.2018 року. Також до матеріалів позовної заяви долучено "Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, Gold" з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,5 % (_42,00 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі "Сума погашення за наданим кредитом").

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з інформації Відповідача, що надана у відзиві останній вибув за кордон, що саме по собі не може бути визанано форс-обставиною, оскільки є особистим діянням Відповідача.

Відповідачем не надано жодної актуальної інформації на сьогоднішній день стосовно свого місця знаходження.

Додатково повідомляємо, що ст. 11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно КК України злочини поділяються на вчинені умисно та з необережності.

В обох видах вини (ст. 24 КК України) особа повинна розуміти і передбачати настання наслідків.

Вчинюючи злочин особа повинна розуміти наслідки, які можуть настати, в зв`язку з якими вона не зможе виконувати кредитні зобов`язання.

Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

27.04.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мидзка Р.В надав до суду заперечення проти відповіді на відзив (вх. №ЕП-8983). Обґрунтовуючи зазначив наступне. Позивач у своїй позовній заяві, посилаючись на підписану з відповідачем анкету-заяву від 16 лютого 2018 року, стверджує, що підписавши анкету-заяву. відповідач повністю погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Відповідно до цього договору, відповідач отримав кредитну картку з кредитним лімітом з базовою процентною ставкою за кредитом - 84% на рік на залишок заборгованості, пільговим періодом до 25 числа місяця наступного за місяцем, в якому були витрачені кошти, та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів, позивачем розрахований борг, який складається із: боргу за тілом кредиту - 50172.22 грн., боргу за процентами на прострочену заборгованість -18442,29 грн.

З твердженнями позивача щодо правомірності позовних вимог відповідач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що повинні бути відхиленими судом з наступних підстав. В доповнення до відзиву на позовну заяву позивача, повідомляємо суд про наступне. ОСОБА_1 визнає борг перед банком на суму 39901,94 гривень, яка була дійсною станом на день його перебування на волі 25 вересня 2019 року В подальшому, після затримання ОСОБА_1 в Чеській Республіці 30 вересня 2019 року, сума боргу за кредитом у нього продовжувала зростати. Так, позивач, починаючи з 1 жовтня 2019 року регулярно щомісячно (01 жовтня 2019 року, 01 листопада 2019 року, 01 грудня 2019 року, з січня до липня 2020 року) списував відсотки за користування кредитними коштами, а також проводив регулярні списання платежу за договором, що в загальному призвело до збільшення боргу ОСОБА_1 на суму 28712.63 гривень.

ОСОБА_1 вказує, що він користувався кредитною карткою у межах правил, встановлених позивачем: щоденно користуватися коштами, поповнив баланс, здійснював перекази, отримував кошти від інших осіб тощо. З моменту затримання він втратив можливості для користування кредитною карткою і, як вбачається із документів, наданих позивачем до позовної заяви. Відтак, рух коштів за кредитним рахунком ОСОБА_1 припинився. Подальше нарахування суми боргу відбувалося позивачем в автоматичному режимі.

Визнаючи наявність боргу перед позивачем на суму 39901,94 гривень. ОСОБА_3 заперечує проти задоволення вимог в частині стягнення завищеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 50172,22 гривень та заборгованістю за простроченими відсотками на загальну суму 18442,29 гривень з огляду на наступне.

Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 342/180/17 про отримання кредиту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, тобто про кредитні картки, та 03 липня 2019 року винесла постанову, у якій зробила наступні правові висновки:

1.оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома;

2.банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші;

3.споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений;

4.роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування;

5.оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову;

6.за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком витяги з тарифів і умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин;

7.правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені;

8.пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Водночас Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Виходячи із висновків Великої Палати Верховного Суду у вказаному рішення, позивач - ПАТ "КБ "Приватбанк" у своєму позові, на підставі належних та допустимих доказів повинен довести суду, що умови договору приєднання ОСОБА_4 до Правил та умов надання банківських послуг, а також Тарифи були доведені до відома та зрозумілі відповідачеві; Банк повинен довести, що на момент укладення договору приєднання діяли саме такі Правила та умови, а також Тарифи, про які він заявляє у своїй позовній заяві; що подані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи, є саме такими, на які погоджувався відповідач у день підписання заяви-приєднання до договору.

Поза цим, позивач не може презюмувати ознайомленість із Правилами та умовами надання банківських послуг, а також із Тарифами, відповідачем самостійно, до моменту підписання заяви-приєднання до договору, оскільки пересічний громадянин не наділений достатньою освітою, розумінням усіх аспектів надання банківських послуг Важливим фактором є також і те, що загальний обсяг Правил надання банківських послуг позивача складає близько 1500 сторінок, і це малоймовірно, що пересічний громадянин готовий самостійно опрацювати такий великий за обсягом документ, самостійно опанувати його зміст і зрозуміти його правильно. Враховуючи викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками на суму 18442,29 гривень відмовити.

14.05.2021 року представник представником позивача ОСОБА_2 було подано пояснення (вх. № 21488), щодо посилання Відповідача на постанову Верховного Суду по справі № 342/180/17. Розглядаючи справу № 342/180/17 Верховний Суд зазначив, у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Таким чином, при розгляді судової справи № 522/17885/20 Верховним Судом звернуто увагу на відсутність доказів тотожності доданих банком до позовної заяви Умов та Правил надання банківських послуг із тими, що були чинними у момент підписання заяви позичальника.

В судовій справі, що розглядається судом, Позивачем раніше із відповіддю на заперечення надавались:

-наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви;

-виписка по рахунку;

-довідка щодо виданих кредитних карток Відповідачу.

Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення Відповідача до банку з метою подальшого укладення договору.

Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання Відповідачем кредитного рахунку.

25.05.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мидзка Р.В надав до суду заперечення проти пояснень позивача (вх. №ЕП-11016). Обґрунтовуючи зазначив наступне. Щодо постанови Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц. Нагошував на позиції Великої палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц, яка спростовує усі доводи позивача. Так, Велика палата Верховного суду зазначила: "Однак, суди попередніх інстанцій зробили суперечливий, та такий, що ґрунтується на припущеннях, висновок про наявність правових підстав для стягнення на користь банку 5071,87 грн процентів за користування кредитом і 16059,00 грн пені за недотримання умов кредитного договору як таких, що передбачені договором. Суди погодилися, що їх розмір та підстави стягнення визначені сторонами в самому договорі, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачкою цих умов, що є неприпустимим, фактично визнавши Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, складовою частиною спірного кредитного договору в частині права банку здійснювати такі нарахування.".

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відтак, сама природа розміщення Умов та правил надання банківських послуг (Умов та правил надання банком кредиту) на веб сайті, в сукупності з їх об`ємом вказує на неможливість використання такого роду документа, в якості підстави для стягнення процентів (неустойки) в межах споживчого кредиту.

11.06.2021 року представник представником позивача Меркуловою В.В. було подано пояснення (вх. № 26811).

23.06.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мидзка Р.В надав до суду заперечення проти пояснень позивача (вх. №ЕП-13128).

21.07.2021 року представник представником позивача ОСОБА_2 було подано пояснення (вх. № 33827). Обґрунтовуючи зазначила наступне. Щодо порядку нарахування відсотків на заборгованість за кредитом пояснюємо.

Розрахунок нарахування відсотків з урахуванням коефіцієнта на тіло/прострочене тіло кредита за період.

Нарахування за відповідною ставкою проводиться на максимальний залишок відповідної заборгованості по тілу/простроченому тілу кредита за період

Наприклад:

4600,35*2,5%*2* 12/365*1*=7,56, де

- 4600,35 - складова заборгованості;

- 2,5 - % ставка в міс. (по даній складовій заборгованості).;

- 2 - коефіцієнт;

- 12 - кількість місяців у році;

- 365- базіс (кількість днів у році 365/366; для VІР базіс 360 днів);

- 1 - кількість днів.

* перед множенням на кількість днів проводится математичне округлення.

Зауважує, що Банком не заявлено вимог про стягнення неустойки, а тому заперечення Відповідача з цього приводу не повинні прийматися судом до уваги.

Також зазначила, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак разом з позовною заявою до суду було подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засіданні не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.

У судове засідання представник відповідача адвокат Попов М.М. не з`явився, однак до суду було подано заяву про розгляд справи за його відсутності від 24.01.2022 року (вх. № 4027). У заяві зазначив, що відповідач визнає борг перед банком на суму 39901,94 гривень та просить суд розстрочити виконання майбутнього рішення суду на 12 місяців.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 14.06.2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується копією статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банковських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету -заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 16.02.2018 року, згідно якої отримав(-ла) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 40000,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку».

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.07.2020 року має заборгованість у розмірі 68614,51 гривень, яка складається з наступного: 50172,22 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита, 50172,22 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита: 0,00 грн - заборгованість за відсотками; 18442,29 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Щодо посилання відповідача на те, що 16.02.2018 року ним не підписувалась заява, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що заява № б/н від 16.02.2018 року була власноручно підписана сторонами стилусом на екрані електронного сенсорного пристрою (планшет), після чого зображення власноручного підпису переведено у цифрову форму та відображено у договорі, такий підпис вважається електронним підписом - цифровим власноручним підписом.

Відповідно до ст. ст. 7, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Враховуючи вищевикладене власноручний підпис на планшеті є особливим видом власноручного підпису.

Також, відповідачем та його представником не оспорювався кредитний договір б/н від 16.02.2018 року, не визнавався судом недійсним, а тому в силу ЦПК України є правомірним та підлягає виконанню.

Що до доводів предсавника відповідача про те, що відповідач ОСОБА_1 знаходиться під вартою у Чеській Республіці з 30.09.2019 року, а процедура його екстрадиції в Україну триває. Відтак, у нього немає об`єктивної можливості працювати та в добровільному порядку погашати заборгованість за кредитним договором починаючи із 30.09.2019 року. Суд зазначає дана обставина не звільняє особу від взятих на себе зобовязань.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приват банк" підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

У відповідності з частиною 1 статті 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За правилами, встановленими частинами 1, 3 5 статті 435 ЦПК, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан . Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Судом встановлено, що відповідач у справі звернулась до суду з відповідним клопотанням про розстрочення їй виконання рішення, і його майновий стан не дозволяє йому виконати рішення негайно.

Відтак суд вважає за можливе розстрочити відповідачеві виконання цього рішення на один рік, стягуючи з нього по 5718 грн. щомісячно з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4938,30 гривень.

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 549, 612, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Aціонерного товариста комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Aціонерного товариста комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 16.02.2018 року у розмірі 68614,51 гривень.

Розстрочити виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року по цивільній справі № 522/17885/20, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» у розмірі 68614,51 гривень строком на 12 (дванадцять) місяців, рівними платежами по 5718 грн. щомісячно з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Aціонерного товариста комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.06.2022 року.

Суддя О.С. Леонов

03.06.22