Провадження № 22-з/801/20/22
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Чуприни Ольги Миколаївни про розподіл судових витрат

у справі № 127/21399/19 за позовом ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки з складу майна, що є у праві спільної часткової власності,

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулися в міський суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки з складу майна, що є у праві спільної часткової власності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки з складу майна, що є у праві спільної часткової власності залишено без розгляду, з підстав передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

27.07.2021 представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Покоєвич А. О. звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року в задоволенні клопотання адвоката Покоєвича А. О. в інтересах відповідача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовлено.

08 грудня 2021 року представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Покоєвич А. О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року та постановити нову про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень згідно з Договором про надання правової допомоги від 23.09.2020.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Покоєвич А. О., залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року - без змін.

У постанові суд не розглядав питання про розподіл судових витрат, викладене в заяві представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Чуприни О. М. про розподіл судових витрат від 02 січня 2022 року, оскільки вона не була підписана представником позивачів.

20 січня 2022 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Чуприна О. М. подала до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить винести у цій справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу та на користь ОСОБА_2 1 000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, отриману ними під час розгляду справи в Вінницькому апеляційному суді. При цьому зазначила, що до відзиву, який був наданий на апеляційну скаргу ОСОБА_4 позивачі повідомили, що передбачають можливість понесення судових витрат в розмірі 2 000 грн. в зв`язку з розглядом справи в Вінницькому апеляційному суді. Також ними був представлений акт виконаних робіт та прибуткові касові ордери.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Покоєвич А. О. подав заперечення на заяву про розподіл судових витрат, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки наявні зловживання зі сторони представника позивачів, просить відмовити у задоволенні цієї заяви. Звертає увагу, що саме відповідачем ОСОБА_4 понесено витрати на правову допомогу згідно з Договором про надання правової допомоги від 23.09.2020 у розмірі 9 000 гривень. По факту відмови ОСОБА_4 у відшкодуванні їй понесених витрат на правову допомогу, представник позивачів звернулась із заявою про розподіл судових витрат, що є зловживанням процесуальними правами з сторони позивачів. Отже вбачається істотний дисбаланс, оскільки відповідачу було відмовлено у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу, а позивачами заявлено таку вимогу.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Інші учасники справи, повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши вказані у заяві підстави для ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як було зазначено, постановою Вінницького апеляційного суду 18 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Покоєвич А. О., залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року, якою в задоволенні клопотання адвоката Покоєвича А. О. в інтересах відповідача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовлено - залишено без змін.

Порядок розподілу судових витрат між учасниками справи в цивільному процесі регламентовано статтями 141-142 ЦПК України, положення яких серед іншого передбачають можливість компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду.

Зокрема частина п`ята статті 142 ЦПК України передбачає право відповідача у випадку залишення позову без розгляду заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Ця спеціальна норма процесуального права стосується правових наслідків залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Колегія суддів зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. Цивільний процесуальний Кодекс передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Отже стягнення саме з позивача понесених учасниками справи судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача, а за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених учасникам справи витрат, пов`язаних з розглядом справи, останнім згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої статті 142 ЦПК України процесуальний закон покладає на позивача обов`язок компенсувати відповідачеві понесені судові витрати у разі встановлення необґрунтованості дій позивача, проте не встановлює таке право компенсувати понесені судові витрати позивачу.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

По факту відмови відповідачу ОСОБА_4 у відшкодуванні їй понесених витрат на правову допомогу, представник позивачів - адвокат Чуприна О. М. звернулась до суду із заявою про розподіл судових витрат, проте, на думку колегії суддів, такі вимоги ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником позивачів норм процесуального права.

Отже залишення позову без розгляду у цій справі з підстав передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України не дає підстав для покладення на відповідача ОСОБА_4 судових витрат позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , понесених ними в зв`язку з розглядом справи в Вінницькому апеляційному суді.

Ураховуючи викладене, заява про вирішення питання розподілу судових витрат, понесених позивачами під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 270, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Чуприни Ольги Миколаївни про розподіл судових витрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02 лютого 2022 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник