Справа № 445/2399/21
провадження № 2/445/164/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Бездєтко М.П.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 07.09.2018 року надав відповідачці грошові кошти у позику в сумі 34171,00 грн. та 1224,00 євро, з обов`язком повернення до 07 вересня 2021 року, що підтверджується укладеною розпискою. Розпискою передбачена неустойка - 0,2% за кожний день прострочення. Позивач вказує, що у встановлений строк відповідачка грошові кошти не повернула. Просить, стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за договором позики в сумі 38138,58 грн, з яких: 34171,00 грн. - основний борг, 410,05 грн. - інфляційне нарахування, 140,43 грн.- 3% річних, 3417,10 грн. - неустойка, а також, 1351,43 євро, з яких: 1224, 00 євро - основний борг, 5,03 євро- 3% річних, 122,40 євро - неустойка. Також просить про повернення сплачених судових витрат: судового збору - 928.00 грн і витрат на професійну правничу допомогу - 5 000 грн.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 29.11.2021 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання та повернуті на адресу в відміткою про те, щоадресат відсутній за вказаною адресою.

Позивачем подана заява про розгляд справи за відсутності позивача, на підставі наявних доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України .

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває тільки права.

У справі, що розглядається, судом на підставі досліджених доказів, зокрема розписки, встановлено, що між сторонами виникло позикове зобов`язання, відповідно до якого відповідачем взято у борг у позивача 34171,00 грн. та 1224 євро зі строком повернення 07.09.2021 року, проте у визначений строк зазначені кошти не повернуто.Також, в розписці зазначено, що у разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк, ОСОБА_2 зобов`язалася сплатити ОСОБА_1 відсотки з розрахунку 0,2% за кожний день.

Наявність у позивача боргового документа, порядку повернення коштів, визначеному у борговому документі, вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики та плати за користування чужими грошовими коштами, що передбачено ст. 1048 ЦК України .

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Відповідно до статті 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України , можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в

іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Як вбачається з боргової розписки відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути позику через 3 роки з дня написання розписки, проте у встановлений строк умови договору не виконала, а тому за період з 08.09.2021 року по 29.10.2021 року відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, необхідно стягнути три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 140,43 грн. та 5,03 євро.

Крім цього, на думку суду, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат 410,05 грн. та неустойки в розмірах 3417,10 грн. та 122,40 євро.

Згідно з положеннями ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів сплати боргу за договором позики відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України , суду не надано

Судові витрати розподіляються згідно ст. 141 ЦПК України. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 1 відсоток ціни позову, тобто 921 грн. судового збору.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання професійної правничої допомоги № 02/10/2021 від 21.10.2021 року, укладений між адвокатом Вдовиченко А.В. та Нестеренко Є.Ю., розрахунок витраченого часу, акт прийому-передачі наданих послуг, які за відсутності заяви відповідача, є співмірним із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи та суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача суму понесених ними витрат на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 10 , 12 , 19 , 81 , 141 , 258-260 , 280-283 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 50638 (п`ятдесят тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 69 коп. та 1351(одну тисяча п`ятдесят одна),43 євро, а також 921 (дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн. коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у

день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 30.05.2022 р.

Суддя М. В. Бакаїм