Справа № 132/1232/21
Провадження № 22-ц/801/73/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,
учасники справи:
позивач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України,
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сєліна Є. В. в залі суду в місті Калинівка Вінницької області,
у цивільній справі № 132/1232/21 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення збитків, завданих використанням електричної енергії,
встановив:
У квітні 2021 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця (далі КЕВ м. Вінниця) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення збитків, завданих використанням електричної енергії.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2019 (протокол № 9 від 10.04.2019) ОСОБА_1 було забезпечено житлом, а саме приміщенням № 6 у Казармі поліпшеного планування, розташованої на території цієї військової частини за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки казарма розташована на території військової частини, забезпечення її комунальними послугами здійснюється КЕВ м. Вінниця у відповідності до вимог п.3.1 Положення «Про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністерства Оборони України № 448 від 03.07.2013. З моменту заселення у казарму, відповідач споживає електроенергію, про що щомісячно Військова частина НОМЕР_1 подає КЕВ м. Вінниця відомості показників лічильників. Так, станом на 31.01.2021 відповідачем спожито 6 691,53 кВт електричної енергії. Так як військовослужбовці, що проживають у спеціально пристосованих казармах побутовими споживачами не є, постачальник універсальної послуги не може постачати електричну енергію за тарифами для побутових споживачів у казарму. Законодавець не передбачив механізм компенсації військовим частинам (КЕВ) різниці між їх видатками та відшкодуванням комунальних послуг мешканцями спеціально пристосованих казарм за тарифами для населення, оскільки сплата цієї різниці фактично покладається на постачальника універсальних послуг. Таким чином, протиправна поведінка відповідача, який відмовляється підписувати договір про надання в користування військовослужбовцями Збройних Сил України житла та відшкодування ними комунальних послуг, призвела до збитків позивача станом на 31.01.2021 в розмірі 15 315,09 грн, яка складається з різниці коштів, що недоплачені відповідачем по тарифу для побутових споживачів (1,68) у сумі 2 178,96 грн; різниці коштів, що недоплачені по тарифу видатків позивача (3,4328) у сумі 13 136,13 грн.
За наведених обставин КЕВ м. Вінниця просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь збитки, завдані використанням 5 396,04 кВт електричної енергії у приміщенні № 6 Казарми поліпшеного планування, розташованої на території Військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без правових підстав та компенсації їх вартості у розмірі 15 315,09 грн.
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року позов залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно з вимогами ч. 2, 3 ст. 51 Бюджетного кодексу України, витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право, зокрема військовослужбовці та члени їх сімей, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ. До таких витрат, серед іншого, належать зниження плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія). Розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, комунальні послуги та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі. Отже місцевий суд дійшов висновку що КЕВ м. Вінниця є саме такою бюджетною установою за рахунок бюджетних асигнувань якої здійснюється забезпечення витрат на пільгове зниження плати за житлові-комунальні послуги.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції КЕВ м. Вінниця подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про відмову в задоволенні позову є наслідком невірного застосування норм Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 (далі Інструкція № 380) та ст. 51 Бюджетного кодексу України. За висновком суду першої інстанції, таке право належить відповідачу згідно з п. 5 Розділу ІV Інструкції №380. Оскільки відповідач є військовослужбовцем офіцерського складу, то розміщений у казармі поліпшеного планування всупереч Інструкції № 380, адже відповідно до п. 1-2 Розділу ІV цієї Інструкції, у спеціально пристосованих казармах можуть розміщуватись виключно військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу. Отже позивач вважає, що відповідач не має права на пільгове зниження плати за житлово-комунальні послуги, а КЕВ м. Вінниця не зобов`язаний нести витрати на забезпечення такого зниження.
Відповідач ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам матеріального права. Зокрема вказує, що відповідно до вимог п. 5 розділу ІV Інструкції № 380, оплата житлово-комунальних послуг (зокрема, електричної енергії) у казармі поліпшеного планування має здійснюватися виключно за тарифами для населення. Він здійснює компенсацію частини вартості отриманих житлово-комунальних послуг, зокрема і використаної електричної енергії, не маючи заборгованості. Виходячи з цього, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2021 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України.
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшов до наступних висновків.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

У справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2019, оформленого протоколом № 9 від 10.04.2019, затвердженого 11.04.2019 т.в.о. начальника Озброєння Збройних Сил України полковником ОСОБА_2 , забезпечений житлом, а саме приміщенням АДРЕСА_2 , розташованої на території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана казарма поліпшеного планування згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 212138115 від 11.06.2020 перебуває в державній власності Міністерства оборони України.
Балансоутримувачем цієї казарми відповідно до Акту приймання (передачі) для утримання та експлуатації казарми поліпшеного планування військового містечка № НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , затвердженого 09.10.2019 начальником Південного ТКЕУ, є позивач - КЕВ м. Вінниця.
Як встановлено судом та не спростовується сторонами, відповідач ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі здійснював компенсацію частини вартості, отриманих послуг з постачання електричної енергії за тарифами для населення, однак позивач КЕВ м. Вінниця вважаючи, що останній за ці послуги повинен сплачувати за промисловими тарифами, звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення недоплачених сум.
Отже з наданих відповідачем доказів, судом встановлено, що останнім своєчасно та в повному обсязі здійснювалась компенсація частини вартості, отриманих послуг з постачання електричної енергії за тарифами для населення, про що свідчать платіжні документи, що знаходяться в матеріалах цивільної справи.
Натомість вимога позивача про сплату цих послуг за промисловими тарифами, які в даному конкретному випадку не підлягають застосуванню, є незаконною.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги КЕВ м. Вінниця є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Згідно п.п. 7.11 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 448 від 03.07.2013, порядок оплати житлово-комунальних послуг та квартирної плати в спеціально пристосованих казармах визначається відповідно до вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 30 листопада 2011 року № 737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 (із змінами), яка втратила чинності від 16.10.2018 на підстава - z1020-18
Чинною Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018, передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку та члени їх сімей, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання, забезпечуються службовими жилими приміщеннями.
У разі відсутності службових жилих приміщень:
військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу і не перебувають у шлюбі, розміщуються у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, а сімейні - у сімейних гуртожитках. За відсутності вільних місць в гуртожитку військова частина зобов`язана орендувати їм житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення;
військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках;
іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців, призваних за мобілізацією до укладення ними контракту) військова частина зобов`язана орендувати житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством. (п. 1, 2 розділу ІV).
Під спеціально пристосовані казарми виділяються будівлі, які розташовані на території військової частини, для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду.
На спеціально пристосовані казарми КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району оформлює документи, що підтверджують їх технічний стан, у яких зазначається кількість місць для проживання. Житлово-побутові умови в таких казармах мають відповідати вимогам, які висуваються до гуртожитків, призначених для проживання одиноких громадян.
У разі необхідності за клопотанням начальника гарнізону, за поданням командира військової частини, погодженим з начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, дозволяється реєструвати спеціально пристосовані казарми у виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду.
Оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які розміщені в спеціально пристосованих казармах, здійснюється військовою частиною в межах кошторисних призначень на відповідний рік.
У разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів. У таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення (п.5 розділу ІV).
Житлова площа у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) у розташуванні військової частини надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті.
Житлова площа у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) надається на підставі рапорту військовослужбовця за рішенням командира військової частини, погодженим з КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.
Командир військової частини видає наказ та укладає з військовослужбовцем договір про надання комунальних послуг, при цьому вартість комунальних послуг та енергоносіїв відшкодовується військовій частині військовослужбовцем за тарифами для населення, крім неодружених військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які проживають безоплатно.
У разі відсутності у військовій частині військовослужбовців відповідних категорій, які розміщуються у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) відповідно до вимог цієї Інструкції, в них можуть тимчасово розміщуватися інші військовослужбовці за їх згодою (п.п. 19-20 Розділу IV).
Отже, зазначеними нормами матеріального права регламентовано, що військовослужбовці, які проживають в спеціально пристосованих казармах, відшкодовують вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих електроносіїв за тарифами для населення, що є соціальною гарантією для військовослужбовців вказаної категорії, та не може бути звужена.
Враховуючи наведене, на підставі повного і всебічного дослідження матеріалів справи та надання належної правової оцінки доводам сторін і зібраним у справі доказам, суд дійшов вірного висновку щодо відсутності законних підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що відповідач є військовослужбовцем офіцерського складу, який розміщений у казармі поліпшеного планування всупереч п. 1-2 Розділу ІV Інструкції № 380, адже відповідно до цієї Інструкції, у спеціально пристосованих казармах можуть розміщуватись виключно військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу не спростовують вірні висновки суду першої інстанції, оскільки в межах справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги суд не може надавати оцінку законності прийняття такого рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця залишити без задоволення.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник