АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року

м. Чернівці

справа № 2-82/12

провадження 822/467/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Владичана А.І., Одинака О.О.,

за участю секретаря Паучек І.І.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1

особа, бездіяльність якої оскаржується Департамент Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень

стягувач ПАТ «ВТБ БАНК»

боржник ОСОБА_2

апеляційна скарга Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2022 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Скорейко В.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що в провадженні відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України знаходилось на примусовому виконанні рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 13 499 862 гривень 68 копійок основного боргу, 1799 гривень судових витрат та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В межах зазначеного виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Бойко О.М. винесено постанову від 16 квітня 2014 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна.

17 квітня 2014 року за постановою № 33673954 від 16 квітня 2014 року державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гребенюк О.І. здійснено запис про державну реєстрацію обтяжень до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження: 5387454.

17листопада 2016 року, на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення № 17/11/2016/КБ/1 від 17листопада 2016 року 2016 року, договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення № 17/11/2016/КБ/2 від 17листопадад 2016 року, договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором та договорами застави від 17листопада 2016 року, замінено кредитора на ТОВ «Фінансова компанія Фактор Плюс».

Крім цього, зазначала, що 17 листопада 2016 року кредитор ТОВ «Фінансова компанія Фактор Плюс» відступило право вимоги за вище вказаними кредитними договорами на користь нового кредитора ОСОБА_3 , уклавши відповідний договір №17/11-16/2.

ОСОБА_4 , який став новим кредитором, відповідно до договорів про відступлення прав вимоги, було проведено звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності на таке нерухоме майно.

26 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 2 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з усього належного їй рухомого та нерухомого майна, який був накладений головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М., на підставі постанови від 16 квітня 2014 року, однак їй відповіді надано не було та відповідний арешт не знято.

Вважала, що оскільки боргові зобов`язання, які були підставою для видачі виконавчого листа припинено, виконавче провадження закінчено, підстав для накладення арешту на належне їй майно на даний час не існує. Наявність цього обтяження позбавляє її можливості розпорядитись належним їй майном.

Просила:

- поновити строк на оскарження дій заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Озадовського Р.Ю., які полягають у відмові у знятті арешту з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 ,

- визнати неправомірними дії заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції Озадовського Р.Ю., які полягають у відмові у знятті арешту з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 ,

- зобов`язати уповноваженого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України зняти арешт з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. від 16 квітня 2014 року у виконавчому провадженні № 33673954.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено.

Поновлено строк на оскарження дій заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Р.Ю., які полягають у відмові у знятті арешту з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 .

Визнано неправомірними дії заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Р.Ю., які полягають у відмові у знятті арешту з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 .

Зобов`язано уповноваженого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладеного постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. від 16 16 квітня 2014 року у виконавчому провадженні № 33673954.

Суд вважав причину пропуску строку на подання до суду скарги поважною.

Враховуючи те, що 26 грудня 2017 року державним виконавцем Бойко О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а арешт з майна боржника ОСОБА_1 не знято, є підстави для задоволення скарги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Вирішити питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Департамент державної виконавчої служби посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору і вказана постанови не виконана, а тому відсутні підстави для зняття арешту з майна.

Вважають, що заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовським Р.Ю., за результатами опрацювання звернення ОСОБА_1 , останнім у межах компетенції надано повну та обґрунтовану відповідь листами від 07 червня 2021року №6161/20352-33/21/20.1 та від 12 січня 2022 року №3513/М-41042/20.1.

Зазначають, що Департамент державної виконавчої служби не було повідомлено належним чином про розгляд справи, яка призначена на 24 лютого 2022 року, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того, зазначає, що заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не є самостійним органом державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача у даній справі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Посилається на те, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення скарги.

Рішення Кіцманського районного суду від 31 січня 2012 року виконано в повному обсязі і строк для повторного подання виконавчого листа до виконання закінчився.

Витрати у виконавчому провадженні стягуються у встановленому законом порядку з ОСОБА_2 .

У визначений законом строк державним виконавцем не виносилось постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Бойко О.М. винесено постанову від 16 квітня 2014 року у виконавчому провадженні №33673954, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна.

17 листопада 2016 року, на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «Фінансова компанія Фактор Плюс» відступило право вимоги за кредитним договором на користь нового кредитора- ОСОБА_3 , уклавши відповідний договір №17/11-16/2.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року замінено стягувача, у виконавчому провадженні № 33673954 по справі №2-82/ 12, ПАТ «ВТБ Банк» на ОСОБА_3 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 234408930 від 27 листопада 2020 року все нерухоме майно ОСОБА_1 обтяжено арештом.

З листа відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №6161/20352-33-21/20 від 7 червня 2021 року вбачається, що державним виконавцем 26 грудня 2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №33673954, на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», за письмовою заявою стягувача.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь, чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 17 листопада 2016 року, на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «Фінансова компанія Фактор Плюс» відступило право вимоги за кредитним договором на користь нового кредитора- ОСОБА_3 , уклавши відповідний договір №17/11-16/2.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року замінено стягувача, у виконавчому провадженні № 33673954 у справі №2-82/ 12, ПАТ «ВТБ Банк» на ОСОБА_3 .

Отже, керуючись положеннями пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України судом апеляційної інстанції встановлено підставу для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки така ухвала стосується прав та інтересів стягувача ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у справі, чим порушено його права, оскільки предметом вимог скарги є питання, вирішення яких безпосередньо впливає на права, обов`язки та інтереси останнього.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки встановлене апеляційним судом порушення норм процесуального права судом першої інстанції під час розгляду скарги є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухваленням нового відповідно до положень статті 376 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися із відповідною скаргою до суду в порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», із врахуванням суб`єктного складу учасників, визначеного статтею 450 ЦПК України.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 6 жовтня 2021 року у справі №488/89/18.

Щодо повідомлення про розгляд справи

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Частиною другою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу.

Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 223ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу за скаргою ОСОБА_1 без участі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Судова повістка на ім`я Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не направлялась.

Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасників процесу, щодо яких немає відомостей про вручення їм судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідно до пункту 3 частини третьої статті 356ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Щодо судових витрат

Згідно частини 1 статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 2305 гривень 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2022 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України незаконною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 2305 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 16 серпня 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: А.І. Владичан

О.О. Одинак