Справа №557/396/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання - Довгалець Н.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 15 березня 2006 року у справі стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2006 року.

Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Гощанському районному управління державної виконавчої служби.

Водночас, старша дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки старша дитина досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернулась до суду для визначення розміру аліментів на другу дитину, яка не досягла повноліття в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) платника щомісячно.

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 19 травня 2022 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Позивач в заяві на ім`я суду підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, рішенням Гощанського районного суду Рівненської області №2-157 від 15 березня 2006 року у справі стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2006 року.

Судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 19 (дев`ятнадцять) повних років, тобто досяг повноліття.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідну позицію викладено й в рішенні ВССУ від 22 лютого 2017р. у справі № 756/14962/15 року.

В даному випадку до суду 14.04.2022 року звернулась позивач та просить змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню на її користь на утримання неповнолітніх дітей, а саме стягнути аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 372/2393/17.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати всі обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.6, 7 даної статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Що стосується часу з якого підлягають стягненню аліменти у визначеному судом розмірі, то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.183 СК України аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Наразі аліменти повинні стягуватись на підставі виконавчого документу № 2-157 від 27.03.2006, виданого Гощанського районного суду Рівненської області з урахуванням вимог ч.3 ст.183 СК України.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи, що судом визначено новий розмір аліментів, що підлягають стягненню, аліменти стягуються з моменту набрання даним рішенням законної сили, до набрання ним законної сили аліменти повинні стягуватись на підставі виконавчого документу № 2-157 від 27.03.2006, виданого Гощанського районного суду Рівненської області з урахуванням вимог ч.3 ст.183 СК України за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 992,40 гривень, сплачена за подання позовної заяви.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач просить також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. Точний розмір судових витрат буде уточнений позивачем до моменту винесення судового рішення. Проте уточненого розміру судових витрат не подано.

Між тим, звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами, в прохальній його частині щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з боку позивача не надано жодного належного та допустимого доказу понесення останнім таких витрат.

Тому, вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу є недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 23, 76, 81, 258, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 (одна четверта) частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 14.04.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Після набрання рішенням законної сили, відкликати раніше виданий виконавчий лист № 2-157 від 27.03.2006про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

В частині вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу, - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я Д.В. Пацко