Справа № 301/2636/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

за участю представника відповідача Сідун В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Державна архітектурно-будівельна інспекція України (в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області) про усунення перешкод у здійсненні права користування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Державна архітектурно-будівельна інспекція України (в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області) про усунення перешкод у здійсненні права користування. Вимоги мотивує тим, щоїй, ОСОБА_2 належить на праві власності 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.08.2018 р. у цивільній справі №301/1133/18 було визнано за позивачкою право власності на 2/3 частину земельної ділянки (кадастровий номер: :01:001:0008), яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником іншої 1/3 частини будинку та земельної ділянки є колишній чоловік позивачки - ОСОБА_4 .

Водночас, з жовтня 2018 року відповідач почав самочинно будувати будівлю на земельній ділянці, при цьому без погодженням із іншим співвласником, тобто позивачкою.

15 листопада 2018 року Позивачка звернулася із заявою до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо проведення перевірки відносно самовільного будівництва відповідачем будівлі на земельній ділянці.

Відповіддю Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 14.12.2018 р. було повідомлено, що дані до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 не вносились.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України побудована на земельній ділянці вищезгадана будівля є самочинним будівництвом, оскільки на таке будівництво відсутні будь-які дозвільні документи, а тому самочинна будівля підлягає знесенню, оскільки вона беззаперечно порушує права позивача на користування та розпорядження своєю частиною Земельної ділянки.

В зв`язку з чим просить усунути перешкоди у здійсненні права користування, а саме зобов`язати ОСОБА_4 за власний рахунок знести самочинно зведену будівлю, яка розташована на земельній ділянці (кадастровий номер :01:001:0008), за адресою: АДРЕСА_1 . та стягнути судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_4 -адвокат Сідун В.М. подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені позову на тих підставах, що відповідний позов позивачка мотивує тим, що вона є співвласником земельної ділянки ( 2/3) з кадастровим номером :01:001:0008, на підтвердження чого надано копію рішення (із даних ЄРСР) без належного затвердження органом, що видає копії рішень та без даних осіб спір між якими відповідним рішенням було розглянуто.

При цьому слід звернути увагу, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту його державної реєстрації( відповідний доказ щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0008 за відповідачкою до позовної заяви не додано.

При цьому, позивачкою не додано до позову і жодного доказу, який підтверджує, що відповідне будівництво проводиться саме на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0008

Натомість, ОСОБА_4 належить інша земельна ділянка, що не була предметом розподілу, а саме земельній ділянці кадастровий номер: :01:001:0009.

Відповідно, позовні вимоги не ґрунтуються на доказах, оскільки не підтверджують факту проведення будівельних робіт на земельній ділянці із кадастровим номером : :01:001:0008. Відповідно, відсутні підстави говорити про порушення прав позивача.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів, що викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити, пояснила, що відповідач ОСОБА_4 незаконно, без її погодження як співвласника земельної ділянки, яка належить їм на праві спільної сумісної власності почав будівництво.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що доводи на які посилається у своєму запереченні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Сідун В.М. спростовуються висновком експерта №162 від 10.09.2021 року за результатами проведення судової земельно-технічного та будівельно-технічного досліджень .

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволення позовних вимог на тій підставі, що будівництво ним здійснювалося на земельній ділянці за кадастровим номером ;01:001:0009 на підставі будівельного паспорта у відповідності до будівельних норм.

Представник відповідача-адвокат Сідун В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву, пояснив, що будівництво здійснювалося на підставі будівельного паспорту з дотриманням усіх будівельних норм. Крім цього, знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Зокрема, винесення припису і не виконання такого, накладення стягнення. Крім цього, повинні існувати обставини, які встановлюють небезпеку такого будівництва.

Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 16.01.2019 № 458/1173/14-ц.

Отже, спірну будівлю не можна вважати самочинним будівництвом в розумінні статті 376 ЦК України; доказів істотного відхилення від будівельних норм, що порушує права позивача, чи відмови відповідача у проведенні перебудови позивач не надав і порушення її прав не довів.

Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельна інспекції України (в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Судовий експерт Корчинський Р.Б. в судовому засіданні пояснив, що він підтримує проведену ним експертизу, відповідачем ОСОБА_4 при початку та проведенні будівництва господарської будівлі було порушено чинне законодавство і державні будівельні норми, які узгоджують порядок і алгоритм початку та проведення будівництва. Відсутня проектна документація, повідомлення про початок будівництва подано тільки у 2020 році. Крім цього, не погоджено із співвласником земельної ділянки дане будівництво. Земельна ділянка не поділена між співвласниками і не зареєстрована за кожним із них у відповідних частках, тобто не було реального розподілу. Що стосується посилання відповідача на різні кадастрові номера, то такі зміни відбулися у відповідності до порядку присвоєння кадастрового номеру на момент видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 . Коригування розмірів земельної ділянки кадастровим номером :01:001:0008 розміром 0,10 га та кадастровим номером :01:001:0009 розміром 0,1019 га відбулося в результаті того, що Державний акт видавався ще у 2006 році і обміри проводилися вручну, а вже коли присвоювався кадастровий номер, обміри проводилися геодезистами, тобто були проведені більш точні обміри. Службами був погоджений будівельний паспорт внаслідок того, що був змінений кадастровий номер. Однак, Державний акт має недолік - він не був занесений у систему координат, а з 2008 року створена загальнокадастрова карта. Крім того, погоджений був тільки будівельний паспорт, який є лише намір, а проект не погоджувався, оскільки такий не виготовлявся.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, експерта та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.08.2018 р. у цивільній справі №301/1133/18 було визнано за позивачкою право власності на 2/3 частину земельної ділянки (кадастровий номер: :01:001:0008), яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується оглянутою в судовому засіданні цивільною справою № 301/1133/18.

Згідно Договору дарування земельної ділянки серії ВСР № 756513 від 08.04.2006 року гр. ОСОБА_5 подарувала гр. ОСОБА_4 земельну ділянку в ур. «Гнетилів Тік», Іршавського району, Закарпатської області, площею - 0,10 га, кадастровий номер :0,1:001:0008.

Витягом з ДРП № 2262367 від 08.04.2006 підтверджується право власності гр. ОСОБА_4 на земельну ділянку площею - 0,10 га, кадастровий номер :01:001:0008, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного акту серії ЗК № 006556 від 15.06.2006 року гр. ОСОБА_4 було подаровано земельну ділянку площею - 0,1019 га, яка знаходиться в ур. «Гнетилів Тік», Іршавського району, Закарпатської області.

Отже, власником іншої 1/3 частини будинку та земельної ділянки є колишній чоловік позивачки - ОСОБА_4 , тобто дана земельна ділянка знаходиться у спільній частковій власності сторін.

Водночас, з жовтня 2018 року відповідач почав самочинно будувати будівлю на земельній ділянці, при цьому без погодженням із іншим співвласником, тобто позивачкою, а Управління ДАБІ в Закарпатській області повідомив про початок будівництва господарської споруди лише у 2020 році.

15 листопада 2018 року Позивачка звернулася із заявою до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо проведення перевірки відносно самовільного будівництва відповідачем будівлі на земельній ділянці.

Відповіддю Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 14.12.2018 р. було повідомлено, що дані до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 не вносились.

Повідомленням серії ЗК № 26, від 16.11.2020 гр. ОСОБА_4 повідомив Управління ДАБІ у Закарпатській області про початок нового будівництва господарських будівель на земельній ділянці кадастровий №: :01:001:0009. (а.с. 161-163).

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю.

Таким чином, з моменту набуття позивачем/відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, в т.ч. земельною ділянкою і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками, до моменту здійснення фактичного поділу земельної ділянки відповідно до часток і передачі часток у власність кожному із сторін.

Тому, земельна ділянка надається для обслуговування житлового будинку (цілого) незалежно від кількості співвласників такого будинку. Разом з тим, якщо будинок розділено на окремі домоволодіння, приватизація земельної ділянки здійснюється вже окремо для кожного. При цьому, окреме домоволодіння повинно мати окрему адресу.

Однак, якщо адреса одна - а поділ іде лише на квартири - АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , земельна ділянка передається у спільну сумісну або часткову власність. Окремо приватизувати частину земельної ділянки власником квартири неможливо - без згоди інших співвласників.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У відповідності до ч.1-3 та ч.5 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Отже, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 при початку та проведенні будівництва господарської будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - було порушено чинне законодавство і державні будівельні норми, які узгоджують порядок і алгоритм початку та проведення будівництва.

Не дотримано норм чинного законодавства в частині погодження із співвласником вчинення дій (будівництва) на спільній земельній ділянці, яка не поділена між співвласниками і не зареєстрована за кожним із них у відповідних частках.

Крім цього, суд оцінює критично позицію представника відповідача -адвоката Сідун В.М. про те, що будівництво здійснювалося на підставі будівельного паспорту з дотриманням усіх будівельних норм, так як будівельний паспорт- це тільки намір забудови та іншого використання територій, а проектна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно -планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва.

Відповідно до ДБН А.2.2-3-2014: «Склад та зміст проектної документації на будівництво»:

п. 4.1 Проектна документація для будівництва має відповідати положенням законодавства, вимогам містобудівної документації, будівельних норм, стандартів та правил.

Не допускається розроблення проектної документації без інженерних вишукувань, що повинні бути виконані відповідно до ДБН А.2.1-1 на нових земельних ділянках, а при реконструкції та капітальному ремонті об`єктів - без уточнення раніше виконаних інженерних вишукувань та інструментального обстеження об`єктів. п. 4.2 Оформлення проектної документації здійснюється згідно з нормативними документами комплексу А.2.4 «Система проектної документації для будівництва». п. 4.3 Основними складовими вихідних даних є:

- містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки;

- технічні умови;

- завдання на проектування (додаток Б);

п. 4.4 Технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта (ТУ) повинні передбачати виключно ті роботи і в тих обсягах, які необхідні для здійснення інженерного забезпечення об`єкта, що проектується.

п. 4.6 Стадії проектування.

4.6.1 Для об`єктів І та II категорій складності проектування здійснюється:

1) в одну стадію - робочий проект (РП);

2) у дві стадії - для об`єктів невиробничого призначення - ескізний проект (ЕП), ... та для обох - робочий проект (РП).

п. 4.7 За необхідності виконання підготовчих робіт замовник може в завданні на проектування передбачати розроблення окремого розділу проектної документації -проект підготовчих робіт.

п. 4.8 Проектна документація має бути розроблена з урахуванням усіх документів будівельних норм та стандартів, чинних на час її передачі у виробництво.

Посилання на те, що знесення самочинного об`єкта нерухомості можливе лише після винесення припису і не виконання такого, суд також не бере до уваги, оскільки згідно відповіді УДАБІ у Закарпатській області від 14.12.2018 року встановлено, що в ході проведення перевірки виявлено виконання будівельних робіт, однак ОСОБА_4 не допустив посадову особу для виконання покладених на неї функцій, та проігнорував зауваження щодо зупинення виконання будівельних робіт.(т.1 а.с.13).

Що стосується посилання представника відповідача-адвоката Сідун В.М. про відсутність обставини, які встановлюють небезпеку такого будівництва, то такі посилання спростовуються пам`яткою замовника індивідуального будівництва - земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0009 відповідно до сейсмічного районування знаходиться в квадраті інтенсивності струсів - 7 балів за шкалою М8К-64. На земельній ділянці, крім одноквартирного житлового будинку, з дотриманням вимог п. 6.7 можуть розміщуватися господарські будівлі і гараж.

Відповідно до будівельного паспорту реєстраційний номер ЄДЕССБ ВР01: 3386-9854-4487-0072 від 02.11.2020 року на нове будівництво господарських будівель на АДРЕСА_1 , який виготовлений на замовлення гр. ОСОБА_4 встановлено, що планувальні обмеження та охоронні зони - відсутні.(Т-ІІ, а.с. 3-28).

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності та беручи до увагиВисновок експерта за результатами проведення судового земельно-технічного та будівельно-технічного досліджень №162 від 10.09.2021 року, яким встановлено, що земельна ділянка яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровими номерами :01:001:0008 та :01:001:0009, зміни кадастрового номеру якого відбулися у відповідності до порядку про присвоєння кадастрового номеру на момент укладення нотаріально

ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на земельну ділянку

-являється однією і тією ж самою земельною ділянкою. ОСОБА_4 при початку та проведенні будівництва господарської будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - було порушено чинне законодавство і державні будівельні норми, які узгоджують порядок і алгоритм початку будівництва.

Крім того, не дотримано норм чинного законодавства в частині погодження із співвласником вчинення дій(будівництва) на спільній земельній ділянці, яка не поділена між співвласниками і не зареєстрована за кожним із них у відповідних частках, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні, позивачкою та її представником доведено факт протиправних дій із сторони відповідача

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 12,19, 83, 175, 177,184 , 259 , 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 106, 107, 211 Земельного кодексу України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Державна архітектурно-будівельна інспекція України (в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області) про усунення перешкод у здійсненні права користування задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, а саме зобов`язати ОСОБА_4 за власний рахунок знести самочинно зведену будівлю, яка розташована на земельній ділянці за адресою : АДРЕСА_1 )

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 14 929 ( чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 20 копійок витрат за проведення судової земельно- технічної та будівельно-технічної експертизи та 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2022 року.

Суддя : І. А. Даруда