Справа № 455/807/17
Провадження № 2/455/204/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Бобельська Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/807/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб: Старосамбірська міська рада Самбірського району Львівської області, відділ Держгеокадастру у Старосамбірському районі Львівської області, науково виробниче підприємство «Галгео», про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації та кадастрового номеру,

В С Т А Н О В И В :

06.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що він проживає у будинку АДРЕСА_1 та користується земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку. Крім того, на підставі рішення Старосамбірської міської ради народних депутатів №103 від 13.06.1994 року користується земельною ділянкою, площею 0,22 га по АДРЕСА_2 . У листопаді 2015 року він хотів переорати дану земельну ділянку, проте мама відповідачки почала перешкоджати та викликала поліцію. Пізніше стало відомо, що відповідачка ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку, яка була в його користуванні, даній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:007:0116 та вона належить відповідачці на підставі свідоцтва про право власності від 16.09.2015 року. Проте, ОСОБА_2 згідно рішення Старосамбірської міської ради №2237 від 09.09.2014 року відведено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_3 , а вона приватизувала земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , захопивши частину його земельної ділянки. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000708 було встановлено, що ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку з порушенням чинного земельного законодавства та всупереч рішення сесії Старосамбірської міської ради №2237 від 09.09.2014 року, а тому просить свідоцтво про право власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства, площею 0,2 га по АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 скасувати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2017 року справу розподілено судді ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.09.2017 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду на 14 годину 30 хвилин 06.02.2018 року.

Наказом від 01.08.2018 року суддю ОСОБА_3 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області, як такого, що звільнений у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 24 липня 2018 року №2410/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Старосамбірського районного суду Львівської області у відставку».

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. № 197/08/2018 від 07.08.2018 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 року справу передано для розгляду судді ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 12.10.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 02.09.2019 року, яке неодноразово відкладалося.

Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю ОСОБА_4 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №538/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.

Ухвалою судді від 17.08.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11 годину 30 хвилин 09.09.2020 року, яке неодноразово відкладалося.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 годину 00 хвилин 03.11.2021 року, який неодноразово відкладено.

Позивач ОСОБА_1 02.12.2022 року в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючи на обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити.Щодо допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , які повторно не з`явилися в судове засідання не наполягала. Додатково пояснила, що її сім`я користується земельною ділянкою з 90-х років. Відповідачка ОСОБА_2 володіє земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , а кадастровий номер виданий на земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_2 . Рішення, яким відповідачці ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку, вони не скасовували.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Її представник ОСОБА_7 та адвокат Щербан М.Я. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_7 додатково пояснила, що до 1991 року в АДРЕСА_2 . Відповідачка ОСОБА_2 звернула в Старосамбірську міську раду з метою отримання земельної ділянки по АДРЕСА_2 , а їй надали земельну ділянку по АДРЕСА_3 .

Представник третьої особи Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської областіТисовська О.С. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Додатково пояснила, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачці ОСОБА_2 був затверджений рішенням Старосамбірської міської ради Львівської області. Земельні ділянки, цільове призначення яких є для ведення сільськогосподарського господарства вулиць не мають. Згідно кадастрового номеру то чітко вказано, де розташована земельна ділянка, а відтак відповідачка ОСОБА_2 правомірно користується земельною ділянкою. За умови чинності рішення міської ради, скасування свідоцтва не приведе до відновлення прав осіб.

Представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Старосамбірському районі Львівської області, та науково виробниче підприємство «Галгео» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причина неявки суду не відома.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона проживає в АДРЕСА_1 з народження. Неподалік земельної ділянки відповідачки в неї також є земельна ділянка. Земельною ділянкою, яка належить відповідачці ОСОБА_2 , близько 30 років користувалась сім`я ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він у 1997 році він одружився з відповідачкою. Спірну земельну ділянку обслуговувала сім`я ОСОБА_9 . Позивач ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою біля них. На даний час вони не використовують земельну ділянку.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Старосамбірської міської ради народних депутатів Львівської області №103 від 13.05.1994 року вирішено закріпити земельну ділянку за ОСОБА_1 в користування для ведення підсобного господарства в АДРЕСА_2 (під межами) в розмірі 0,22 га (а.с.5).

Також, рішенням Старосамбірської міської ради Львівської області від 09.09.2014 року, вирішено надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_3 за рахунок земель сільськогосподарського призначення Старосамбірської міської ради (а.с.34).

На виконання даного рішення відповідачкою ОСОБА_2 замовлено і отримано у виробничому підприємстві «ГАЛГЕО» проект землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки на території АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Згідно акту встановлення та погодження зовнішніх меж землекористування ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , від 23.07.2015 року, комісією в складі: інженером-землевпорядником ТзОВ НВП «Галгео» в присутності представника міської ради міського голови землевпорядника міської ради Тисовської О.С., і представників суміжних землекористувачів: від А до Б землі міської ради, від Б до В землі заг.кор. (проїзд), від В до А землі ОСОБА_11 проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ніяких претензій при встановленні меж землекористування не заявлено. Межові знаки за згодою землекористувача не встановлювалися (а.с.65).

Вищевказаний проект землеустрою був затверджений рішенням Старосамбірської міської ради Львівської області.

З свідоцтва про право власності від 16.09.2015 року відомо, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,2 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0116 для ведення особистого селянського господарства.

Позивач ОСОБА_1 на обґрунтування доводів своїх позовних вимог заявляє, що відповідачка ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , захопивши частину його ділянки, якого він користується з 1994 року.

Постановою старшого слідчого Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області Голубець В.В. від 27.12.2016 року закрито кримінальне провадження №0000708 внесене до ЄРДР 13.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та роз`яснено ОСОБА_5 , що вона вправі звернутися в суд з цивільним позовом про скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,2 га, виданий ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно із п. 3.12 та п. 3.13 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 року №376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Межі вкраплених у земельну ділянку інших земельних ділянок встановлюються та закріплюються межовими знаками в тому самому порядку, що і зовнішні межі такої земельної ділянки.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж у формі згоди не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення, видане в подальшому свідоцтво незаконними. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Як передбачено частинами першою, другою статті 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно із статтею 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ята стаття 158 ЗК України).

Питання щодо накладення земельних ділянок може бути вирішене лише за наявності відповідної земельно-кадастрової документації, на підставі якої й можливо визначити наявність чи відсутність накладень.

Звертаючись до суду із позовом про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 .

Суд вважає за необхідне зазначити, те, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржувані свідоцтва про право власності не породжують виникнення у відповідачки відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Таким чином, для скасування свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу на підставі якого було видано вказане свідоцтво.

Вказане кореспондується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 червня 2018 року № 925/797/17, від 05 лютого 2020 року № 904/750/19, від 27 травня 2020 року № 442/2771/17.

Сторона позивача в судовому засіданні пояснила, що рішення Старосамбірської міської ради на підставі якого було видано свідоцтво про право власності ними не оскаржувалося і є чинним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Позивачем ОСОБА_1 подано позов, зокрема, про скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства площею 0,2 га по АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 , однак відповідачами до участі у справі не залучено Старосамбірську міську раду, на підставі рішення якої було оформлено право власності на спірну земельну ділянку.

Суд вважає, що без залучення Старосамбірської міської ради, для якої таке рішення створить відповідні права та обов`язки, змінить правовідносини та призведе до нових наслідків, суд не може задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 545/1575/21 (провадження № 61-4168св22) викладено правовий висновок про те, що належними відповідачами у справах про визнання недійсними та скасування актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 23, 48, 51, 76, 81, 175, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, 391 ЦК України, ст.ст. 103, 106, 107, 125, 152, 158, 198 ЗУ України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб: Старосамбірська міська рада Самбірського району Львівської області, відділ Держгеокадастру у Старосамбірському районі Львівської області, науково виробниче підприємство «Галгео»,про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації та кадастрового номеру - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 12.12.2022 року.

Суддя Ю.П.Пошивак