РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2022 рокуСправа №451/164/22
Провадження № 2/451/257/22

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

11 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пащук Артем Ігорович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві зазначає, що позивачу стало відомо із додатку Дія про те, що відносно неї відкрите виконавче провадження. Виконавче провадження відкрите на виконання виконавчого напису №72528 від 11.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В. Фактично із даного часу вона дізналась про те, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за заявою відповідача. Із виконавчого напису вбачається, що виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №1927 від 11.12.2013, укладеного із ПАТ «Дельтабанк», правонаступником всіх прав та обов`язків, якого за договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №02-06/21 від 02.06.2021 є ТОВ «Форвард Фінансів». Кредитний договір було укладено у простій письмовій формі.

Від відповідача позивач не отримував жодних листів вимог, в тому числі щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку. Важливим в даному випадку є те, що відповідно до виконавчого напису період стягнення становить з 11.12.2013 по 07.06.2021. Згідно виконавчого напису борг складає 9 507,26 гривень, з яких: 425,62 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 131,72 грн - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками; 318,99 грн - строкова заборгованість за комісією; 6 630,93 грн - строкова заборгованість по несплаченим відсотками; 650 грн - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума стягнення становить 10 157,26 грн.

Нотаріус повинен був при вчиненні виконавчого напису перевірити безспірність заборгованості та умови кредитного договору. Нотаріусу відповідач представив документи, що вказують на те, що заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою. Відповідач не надав нотаріусу виписки по кредитному рахунку, як основного документу, який би міг підтверджувати суму заборгованості. Крім того, важливим є те, що жодної вимоги від відповідача позивач не отримувала. Жодного розрахунку щодо суми заборгованості від відповідача позивач не отримувала. За твердженням представника позивача, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріусу не було надано виписки по кредитному рахунку із іншими бухгалтерськими документами. Відповідачем приватному нотаріусу для здійснення виконавчого напису не надавався саме оригінал договору, в тому числі нотаріально посвідченого. Крім того, звертає увагу, що надані нотаріусу документи не містять засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості, оскільки представлена виписка не містять первинних облікових документів, оформлених у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і Фінансову звітність в Україні», які б підтверджували безспірність заборгованості та встановлювали прострочення виконання зобов`язання.

На думку представника позивача, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому з врахування приписів ст.87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а відтак, виконавчий напис не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження, адже нечинні акти цивільного законодавства не породжують права та обов`язки. Слід зазначити, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 11.06.2021 року - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору укладеного в простій письмовій формі.

В той же час ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організація мине більше одного року. Аналогічна норма, як уже зазначалося вище, закріплена і у абзаці другому п.п.3.1 Порядку. Представник позивача звертає увагу, що виконавчий напис вчинено за кредитним договором від 11.12.2013 із строком кредиту 18 місяців, тобто до 11.05.2014, таким чином виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами трьох років, при цьому нотаріус міг про це дізнатись, враховуючи те, що йому було представлено просту форму кредитного договору та міг нотаріус прочитати умови кредитного договору. В період з 11.05.2014 по 07.06.2021 взагалі не можуть буди нараховані відсотки по даному кредитному договору, оскільки такі не передбачені умовами кредитного договору. Строк давності для вчинення виконавчого напису та строк позовної давності для звернення в суд має одну правову природу, в основі якої лежать однакові підстави початку перебігу цих обмежувальних строків, виникнення права в зацікавленої сторони вимагати від боржника виконання взятих на себе зобов`язань. Отже, виконавчий напис від 11.06.2021 вчинений поза межами встановленого законом 3-х річного строку давності. Тому вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Виходячи з вищенаведеного, виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, адже такий, що порушує законні права та інтереси позивача.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис, виданий 11.06.2021, зареєстрований в реєстрі за №72528, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення заборгованості в сумі 10 157,26 грн з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню; стягнути із відповідача судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) (а.с.1-10).

11 лютого 2022 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.31).

14 лютого 2022 року суддею Семенишин О.З. постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі (а.с.36-37).

Також 11 лютого 2022 року за вх.№990 в адресу Радехівського районного суду Львівської області разом із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пащука Артема Ігоровича про забезпечення позову (а.с.21-23).

14 лютого 2022 року Радехівський районний суд Львівської області постановив ухвалу про забезпечення позову (а.с.32-35).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надіслав на електронну адресу заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов підтримує та просить його задовольнити. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення суду. Також в заяві представник позивача звертає увагу на порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Окрім іншого, у випадку задоволення позову представник позивача просить стягнути судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, які є реальними (а.с.49-52).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.48).

Третя особа : приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином (а.с.59).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 11 червня 2021 року Грисюк Оленою Василівною, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено Виконавчий напис про звернення стягнення з громадянки України, якою є ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - селище Гірник Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце роботи невідоме, яка є боржником за Кредитним договором 1927 від 11 грудня 2013 року, укладеним з Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 449/К від 11 травня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», ідентифікаційний код юридичної особи 40888017, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №03/11-02-Д від 03 листопада 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28-01/21 від 28 січня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ», ідентифікаційний код юридичної особи 37241931, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 02-06/21 від 02 червня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», ідентифікаційний код юридичної особи 44328497, місцезнаходження: 03186, м. Київ, б. Чоколівський, буд. 19, реквізити: ІВАN НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209, далі іменований - стягувач, заборгованість за Кредитним договором 1927 від 11 грудня 2013 року. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №72528.

Згідно з копією вищезазначеного Виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період 11 грудня 2013 року по 07 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 9 507,26 (дев`ять тисяч п`ятсот сім гривень 26 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 425,62 (дві тисячі чотириста двадцять п`ять гривень 62 копійки); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 131,72 (сто тридцять одна гривня 72 копійки); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 318,99 (триста вісімнадцять гривень 99 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 630,93 (шість тисяч шістсот тридцять гривень 93 копійки); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок). Також за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача в розмірі 650 (шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 10157,26 (десять тисяч сто п`ятдесят сім гривень 26 копійок) (а.с.18).

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження №67964985 видно, що 22.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. відкрито виконавче провадження щодо виконавчого напису №72528, виданого 11.06.2021 року Грисюк Оленою Василівною, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на загальну суму 10157,26 (десять тисяч сто п`ятдесят сім гривень 26 копійок) (а.с.25).

24.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. винесено постанову у виконавчому провадженні №67964985 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 (а.с.27).

Також 26.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. винесено постанову у виконавчому провадженні №67964985 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 (а.с.26).

Вищезазначене також підтверджує копія інформації про виконавче провадження №67964985 від 08.02.2022 (а.с.28-29).

Відповідно до копії заяви та інформації (довідки) про кредит №1927 від 11 грудня 2013 року констатовано, що ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Дельта Банк» з метою отримання кредиту у сумі 9404,35 грн строком на 18 місяців (а.с.15,16-17).

12 вересня 2019 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого 12 вересня 2019 року Виконавчим комітетом Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 » (а.с.20).

Згідно з положеннями частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Згідно з п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами кредитором подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Щодо втрати чинності постановою №662 (в частині), відповідно до якої Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», то таку постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14.

Таким чином, вчиняючи 11 червня 2021 року виконавчий напис №72528 приватний нотаріус Грисюк О.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23.

Схожий правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 21 вересня 2021 року по справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), в якій зазначається, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Також у постанові від 12 березня 2020 року по справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) Верховний суд дійшов висновку, що встановлені судами обставини свідчать, що серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №72528 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не перевіривши чи з дня виникнення права вимоги до моменту вчинення виконавчого напису минуло не більше трьох років, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також вчинила виконавчий напис на підставі заяви та довідки про кредит, які не є нотаріально посвідченими та не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідача в користь позивача судових витрат по справі, які позивач понесла у зв`язку із розглядом справи, суд зазначає наступне.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з позовної заяви та заяви від 06.05.2022 представник позивача просить стягнути з відповідача в користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень (а.с.1-10,49-52).

Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наявність доказів фактичного здійснення позивачем витрат в розмірі 5000 гривень, що підтверджують такі документи:

- копія Витягу з договору №020902/22 від 09.02.2022 (а.с.13);

- копія додатка до договору про правничої (правової) допомоги №020902/22 від 09.02.2022 (а.с.54);

- копія ордера на надання правничої (правової) допомоги, серія ВС №1126759 від 09.02.2022 (а.с.11);

- копія Акта виконаних робіт про надання юридичних послуг від 06.05.2022, згідно договору про надання правової допомоги №020902/22 від 09.02.2022 по цивільній справі №451/164/22 (а.с.53-53 зворот);

- копія квитанції №0.0..1 від 06.05.2022, з якої видно, що позивачка у справі оплатила послуги з правничої допомоги в розмірі 5000 гривень (а.с.54 зворот).

За наявності доказів здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд має можливість здійснити розподіл судових витрат в цій частині.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а відтак є підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 1488 гривень 60 копійок, а саме: 992,40 грн (судовий збір, сплачений за подання позовної заяви) + 496,20 грн (судовий збір, сплачений за подання заяви про забезпечення позову).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.34,87,88 Закону України «Про нотаріат», суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 11 червня 2021 року, що зареєстрований в реєстрі за №72528, вчинений Грисюк Оленою Василівною, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області щодо звернення стягнення в розмірі 10157 (десять тисяч сто п`ятдесят сім) гривень 26 копійок з громадянки України ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - селище Гірник Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , яка є боржником за Кредитним договором 1927 від 11 грудня 2013 року, укладеним з Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 449/К від 11 травня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», ідентифікаційний код юридичної особи 40888017, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №03/11-02-Д від 03 листопада 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28-01/21 від 28 січня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ», ідентифікаційний код юридичної особи 37241931, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 02-06/21 від 02 червня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», ідентифікаційний код юридичної особи 44328497, місцезнаходження: 03186, м. Київ, б. Чоколівський, буд. 19, реквізити: ІВАN НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» (, місцезнаходження: 03186, м. Київ, б. Чоколівський, буд. 19) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 1488 гривень 60 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» (, місцезнаходження: 03186, м. Київ, б. Чоколівський, буд. 19) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

В силу положень ч.7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, згідно ухвали про забезпечення позову від 14 лютого 2022 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.