Номер провадження: 22-ц/813/7712/22
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С.Й.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Гірняк Л.А.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»),

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2012 року у складі судді Нікітіної С.Й.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2011 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 66 342,54 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 14.11.2007 між ВАТ "Банк Надра" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір N05/11/2007/980-К/1069 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 000 грн. з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних не пізніше ніж 12.11.2010. Позичальник не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором та не здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком погашення кредиту.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Надра" суму заборгованості 66 342, 54 грн. за договором про надання споживчого кредиту N05/11/2007/980-К/1069 від 14 листопада 2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Надра" сплачений держмито у сумі 663,42 грн., інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120,00 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що задовольняючи позов про стягнення заборгованості за договором позики, суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем грошових коштів. Наявний у справі меморіальний ордер лише підтверджує перерахування коштів з дебіторського рахунку філіалу ОАО КБ «Надра» на кредиторський рахунок філії ОАО КБ «Надра» грошових коштів у розмірі 25 000 грн. Проте, умовами п. п. 2.1,2.2 договору від 14.11.2007 року визначено, що надання кредиту проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, що відкритий позичальником в рамках обраного пакету. Днем надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника, відкритому у Центральному відділенні філії ВАТ КБ «Надра». Проте, як зазначив апелянт, жодного документу, який би підтверджував відкриття відповідачу поточного рахунку та зняття з нього грошових коштів до позову не надано. Скаржник також зазначив, що суд розглянув справу без його участі за відсутності доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Брайт Інвестмент» просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2007 між ВАТ "Банк Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір N05/11/2007/980-К/1069 відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 25 000 грн. та взяв на себе зобов`язання повернути кредит у строк до 12.11.2010 відсотками на рівні з 2.4 % річних.

За умовами п. 2.1 кредитного договору сторони погодили, що надання кредиту проводиться шляхом перерахування на поточний рахунок, що відкритий позичальником в рамках обраного тарифного пакету.

Відповідно до п. 2.2 договору днем надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 , відкритому у Центральному відділенні філії ВАТ КБ «Надра».

Позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.3.1 цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 в порядку, передбаченому п. 2.3.2 цього договору шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 1105 грн (п. 2.3.2 договору).

Отже, кредитний договір був укладений сторонами в письмовій формі згідно умов якого сторони досягли домовленості щодо умов надання кредиту і відповідальності в разі порушення його умов.

Вказаний договір був підписаний сторонами, є чинним, у встановленому Законом порядку недійсним не визнався.

Волевиявлення відповідача щодо отримання кредитних коштів підтверджується доданою позивачем до відзиву на апеляційну скаргу копією анкети-заяви, відповідно до якої відповідач звернувся до банку 06.11.2007 з метою отримання кредиту на весілля у розмірі 25 000 грн. Анкета містить особисті дані відповідача та його підпис.

Відповідно до кредитного рішення №222261 від 13.11.2007 вирішено надати відповідачу кредит у розмірі 25 000 грн.

У зв`язку з укладенням кредитного договору відповідачу відкрито балансові рахунки.

На виконання умов договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 25 000 грн, що підтверджується меморіальним ордером №NL-105 від 14.11.2007.

14.11.2004 відповідач здійснив платіж у вигляді комісії згідно умов кредитного договору у розмірі 125 грн.

За таких обставин доводи апелянта про те, що останній не отримував грошові кошти не відповідає дійсним матеріалам справи.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач здійснив чотири платежі на погашення кредиту 17.12.2007 у розмірі 765 грн., 16.01.2008 у розмірі 489,18 грн., 20.02.2008 у розмірі 465,23 грн., 29.04.2008 у розмірі 815,44 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 29.08.2011 становить 66 342,54 грн, що складається з: 22 465,15 грн - заборгованість за кредитом; 21 541,50 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12 968,01 грн - заборгованість за пенею; 5 967,88 грн- індекс інфляції; 900 грн-штраф за пропущення строку сплати ауітентного платежу; 2500 грн-штраф.

Згідно з нормами ст. ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша ст. 530 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Правовими наслідками порушення зобов`язання є сплата неустойки (п. 3 частини першої ст. 611 ЦК України).

У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно до положень частини третьої ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору (частина друга ст. 1050 ЦПК України).

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув заборгованість за кредитним договором і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Доводи апелянта про те, що суд не повідомляв його про дату, час та місце розгляду справи спростовується наявним у справі повідомленням про вручення останньому поштового повідомлення (а.с.34).

З огляду на викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: