Справа № 175/2231/21
Провадження № 2/175/707/21
08 червня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді: Новік Л.М.
за участю секретаря: Гонти С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Про вчинення відносно неї виконавчого напису нотаріуса їй нічого відомо не було, тому вона звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. і вона їй надала копію виконавчого напису та всі копії документів, на підставі яких він був виданий. Вважає що виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, так як порушені її законні права та інтереси. Згідно виконавчого напису від 23 квітня 2019 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Прокоп`євськ Кемеровської області, Росія, місце роботи - фізична особа-підприємець.
За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_3 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, у розмірі: заборгованість за кредитом 15 838,53 доларів США; заборгованість за відсотками 5 176,02 доларів США; комісія 1 359,35 доларів США; пеня 23 129,36 доларів США, що всього становить 45 503,26 доларів США (1 254 556, 91 грн.). Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3 500 грн. Всього стягнено 1 258 056,91 грн. У виконавчому написі зазначено, що строк , за який провадиться стягнення, - десять років сім місяців двадцять чотири дні, а саме з 11.06.2008 року по 04.02.2019 року. Відповідач при зверненні до нотаріуса для отримання виконавчого напису ввів нотаріуса в оману щодо відсутності спору між сторонами.
АТ КБ "Приватбанк" при зверненні до суду з позовом в листопаді 2015 року чітко зазначив заборгованість за кредитним договором, зокрема заборгованість за процентами в розмірі 984,49 доларів США, тому з цього часу нарахування процентів було припинено. Виконавчим написом стягнена пеня за межами строку позовної давності, що також свідчить про наявність спору про розмір заборгованості. Крім наявності спору по заборгованості, вона також не була належним чином повідомлена іпотекодавцем про усунення порушення. Відсутні докази отримання нею повідомлення про усунення порушення. Вона наполягає на тому, що таку вимогу не отримувала. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області віл 23.07.2020 року по справі № 175/2251/16 з мене та мого поручителя було стягнено на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором DNL0GA від 11 червня 2008 року у розмірі 18080,85 Доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15733,42 Доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 984,49 Доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 248,80 Доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 242,82 Доларів США, штраф (фіксована частина) у розмірі 10,85 Доларів США, штраф. (процентна складова) у розмірі 860,48 Доларів США, що за курсом 23,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.09.2015 року складає 416763,65 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2021 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року було скасовано в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року також було скасовано в частині стягнення з неї штрафу (фіксованої частині та процентної складової), відмовлено у задоволенні вказаної вимоги, змінити рішення в частині стягнення пені, стягнувши її у національній валюті України в сумі 5 597,00 грн., визначивши загальну суму заборгованості станом на 16.11.2015 року, яка підлягає стягненню 16 966,71 доларів США та складається з: 15 733,42 доларів США- заборгованості за кредитом; 984,49 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 248,80 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, що еквівалентно (відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.09.2015 року) - 391 082,66 грн. та пеня у розмірі 5 597,00 грн.

Вказані судові рішення свідчать про те, що заборгованість за кредитним договором була встановлена за станом на 16.11.2015 року, складала 391 082,66 грн., а також пеня 5 597,00 грн., а не 1 254 556, 91 грн., як встановлено виконавчим написом.

Просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 23 квітня 2019 року за реєстровим номером 1177 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та про задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, вимог Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_3 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, у розмірі: заборгованість за кредитом 15 838,53 доларів США; заборгованість за відсотками 5 176,02 доларів США; комісія 1 359,35 доларів США; пеня 23 129,36 доларів США, що всього становить 45 503,26 доларів США ( 1 254 556, 91 грн.), витрат , пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3 500 грн., а всього - 1 258 056, 91 грн., таким, що не підлягає виконанню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на мою користь всі судові витрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2021 забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66916884.

Ухвалою від 18.06.2021 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 22.09.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач до початку судового засідання надала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», було укладено Кредитний договір №DNL0GA, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 11.06.2008 року по 11.06.2023 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 67335,76 доларів США на наступні цілі: у розмірі 55000,00 доларів США на споживчі цілі, у розмірі 1650,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 392,86 доларів США на страхування майна, 275,00 доларів США на особисте страхування, а також у розмірі 10017,90 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного Договору. Також, Кредитним договором визначено період сплати кредиту з 5 по 12 число кожного місяця та визначено порядок погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) Щомісяця в Період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 979,05 доларів США, згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

11 червня 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» був укладений Договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором №DNL0GA від 11 червня 2008 року надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 1304 кв.м., яка розташована за тією ж адресою.

04 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору №DNL0GA, за умовами якого пункт 8.1 Кредитного договору №DNL0GA від 11 червня 2008 року було викладено в новій редакції, внесено зміни в визначення строку кредитування як «з 11.06.2008 року по 20.11.2018 року» та розмір щомісячного платежу як «488,35 доларів США», всі інші пункти Кредитного договору №DNL0GA від 11 червня 2008 року залишилися без змін. Аналогічні зміни були внесені і до Договору поруки №DNL0GA/1 від 11 червня 2008 року, що підтверджується укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» Додатковим договором №1 до Договору поруки №DNL0GA/1 від 11 червня 2008 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 року по цивільній справі №175/2251/16 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіна Надія Миколаївна про захист прав споживача відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок держави. Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №DNL0GA від 11 червня 2008 року у розмірі 18080,85 Доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15733,42 Доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 984,49 Доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 248,80 Доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 242,82 Доларів США, штраф (фіксована частина) у розмірі 10,85 Доларів США, штраф (процентна складова) у розмірі 860,48 Доларів США, що за курсом 23,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.09.2015 року складає 416763,65 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 6251,45 грн., тобто з кожного по 3125,73 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2021 року вказане рішення було скасовано в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 . У задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 відмовлено. Рішення суду скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу (фіксованої частині та процентної складової), відмовлено у задоволенні вказаної вимоги, змінити рішення в частині стягнення пені, стягнувши її у національній валюті України в сумі 5 597,00 грн., визначивши загальну суму заборгованості станом на 16.11.2015 року, яка підлягає стягненню 16 966,71 доларів США та складається з: 15 733,42 доларів США- заборгованості за кредитом; 984,49 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 248,80 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, що еквівалентно (відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.09.2015 року) - 391 082,66 грн. та пеня у розмірі 5 597,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 07 липня 2021 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанку» задоволено частково, касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року залишено без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року - в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DNL0GA від 11.06.2008 року станом на 16 листопада 2015 року залишено без змін.

23.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 11775, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі договору іпотеки №DNL0GA від 11.06.2008 року передано в іпотеку АТ КБ "Приватбанк", а за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ "Приватбанк" в рахунок погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 1254556,91 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 3500 грн., а всього 1258056,91 грн.

02.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. відкрито виконавче провадження № 65646217.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачено ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів унормовано Главою 14 ЗУ «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено у главі 14 ЗУ «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів та зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

При цьому ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі.

Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, при вчиненні приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису від 23.04.2019 про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту у судовому порядку, тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір у загальному розмірі 908,00 грн., який з урахуванням задоволення позовних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 87-89 ЗУ «Про нотаріат», ч. 1 ст. 141, ст. 247, ст. 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 23 квітня 2019 року за реєстровим номером 1177 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та про задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, вимог Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_3 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, у розмірі: заборгованість за кредитом 15 838,53 доларів США; заборгованість за відсотками 5 176,02 доларів США; комісія 1 359,35 доларів США; пеня 23 129,36 доларів США, що всього становить 45 503,26 доларів США ( 1 254 556, 91 грн), витрат , пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3 500 грн., а всього - 1 258 056, 91 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Новік