ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2034/18
Провадження № 6/362/19/22
У Х В А Л А

18.04.2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Харченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва С.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Ніколаєв С. В. звернувся з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспортного документа.

У своєму поданні державний виконавець просить суд постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 14.07.2017 року, органом видачі 8030 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 362/2034/18 від 28.04.2021 року виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 10 грудня 2014 року у розмірі 63 718,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.04.2018 року становить 1 671 065,91 грн. Таким чином, рішення боржником не виконується, боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2022 року подання залишено без руху та приватному виконавцю наданий строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. У встановлений в ухвалі строк приватний виконавець усунув недоліки.

У відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився. Про час та місце розгляду подання повідомлявся судом належним чином.

Суд, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року по цивільній справі №362/2034/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 10 грудня 2014 року у розмірі 63 718 (шістдесят три тисячі сімсот вісімнадцять) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.04.2018 року становить 1 671 065, 91 грн. (один мільйон шістсот сімдесят одна тисяча шістдесят п`ять гривень дев`яносто одна копійка) та судовий збір в розмірі 8 810 грн. (т.1 а.с.198-202).

Рішення суду набрало законної сили.

28 квітня 2021 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист по справі №362/2034/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики представнику позивача (т. 1, а.с. 215).

11.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В. було винесено постанову ВП №66472281 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №362/2034/21 виданого 28.04.2021 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 63 718 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.04.2018 року становить 1 671 065, 91 грн. та судовий збір в розмірі 8 810 грн. (т.2, а.с.9).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В. від 11.08.2021 року приватним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 66472281 (т.2 а.с.17 -19).

Відповідно до відповіді № 54/3/21/19801 від 04.10.2021 року Головного Управління Держпраці у Київській області на запит приватного виконавця повідомлено, що інформації щодо реєстрації великовантажних та інших технологічних транспортних засобів за ОСОБА_1 в Головному управлінні Держпраці у Київській області не обліковується (т. 2, а.с. 16).

Згідно до відповіді АБ «Укргазбанк» №148/36274/2021 від 15.09.2021 року щодо виконання постанови про арешт коштів боржника було повернуто приватному виконавцю без виконання у зв`язку з тим, що у банку станом на 10.09.2021 року відсутні відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 20).

Відповідно до відповіді АТ «Райффайзен Банк» №81-15-8/29795-БТ від 13.08.2021 року щодо виконання постанови про арешт коштів боржника було повернуто приватному виконавцю без виконання у зв`язку з тим, що у банку відсутні відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 21).

Згідно до відповіді АТ «Укрексімбанк» №0022801/27154-21 від 20.08.2021 року щодо виконання постанови про арешт коштів боржника було повернуто приватному виконавцю без виконання у зв`язку з тим, що у банку станом на 17.08.2021 року відсутні відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 22).

Згідно відповіді АТ «Альфа-Банк» № 21263/БТ-26-б/б від 17.08.2021 року щодо виконання постанови про арешт коштів боржника було накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 . Також АТ «Альфа-Банк» приватного виконавця було повідомлено, що станом на 17.08.2021 року на рахунках, що належать клієнту боржнику ОСОБА_1 , недостатньо коштів для виконання Постанови (т. 2, а.с. 23).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В. від 13.01.2022 року приватним виконавцем було накладено арешт на майно боржника (т.2, а.с. 24).

25.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В. було направлено виклик приватного виконавця на адресу боржника (т. 2, а.с. 27).

На вимоги державного виконавця № 1364 від 25.10.2021 з`явитись до виконавця щодо сплати боргу боржник не реагує.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у пункті 18 частини третьої ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Згідно з пунктом 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю вчасною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах, національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав чи свобод інших осіб.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини переборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

На підтвердження направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та арешт коштів боржника приватним виконавцем надано копії фіскальних чеків, проте вказані докази суд оцінює критично, оскільки з наданих фіскальних чеків неможливо встановити зміст поштового відправлення, копії описів вкладень листів суду не надано, а також неможливо встановити власне на яку адресу були направлені відправлення, оплачені такими чеками.

Таким чином, відомостей про отримання боржником ОСОБА_1 письмових вимог приватного виконавця, як і власне постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника матеріали справи не містять.

Як і не містять акту приватного виконавця, відповідно до якого він виїжджав за адресою реєстрації боржника ОСОБА_1 і що тої дійсно там проживає.

Таким чином, суду не надано доказів того, що боржник безпідставно не з`являвся на виклики приватного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що він має намір ухилитися від виконання рішення суду шляхом залишення території України, немає доказів того, що вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази.

Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами) від 21 січня 1994 року, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пунктів 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово обмежено право на виїзд з України, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 Цивільного кодексу України).

Виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини третьої ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно з частиною третьої зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, судом зазначено, що обмеження щодо заборони у праві виїзду за межі країни повинні бути обґрунтовані та пропорційні.

Також суд вважає, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не є дієвою юридичною санкцією, яка в даному випадку зумовлює пришвидшення виконання рішення суду.

Окрім того, за змістом ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), за поданням виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

За викладених обставин, суд дійшов до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», статтями 1-22, 441, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва С. В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко