Справа № 346/4080/22
Провадження № 2/346/1543/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 р.м. Коломия Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

представника позивача: адвоката Голіней Л.Д.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Коломия позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

05.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що її батьками згідно свідоцтва про народження були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому її дошлюбне прізвище також було « ОСОБА_4 », проте внаслідок укладення шлюбу 06.09.1996 року вона змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_3 померла. За життя остання побудувала будинок у АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Корницького старостинського округу Оренчук С.Г. належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно погосподарської книги дане домоволодіння відносилось до робітничого двору. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала ОСОБА_1 , проте нотаріус на її звернення відмовила в оформленні права власності, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок. Іншим можливим спадкоємцем ОСОБА_3 був ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на норми ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1296 ЦК України, а також норми ЦК УРСР 1963 року, Закон України «Про власність», Закон України від 07.12.1990 року №533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Закон УРСР від 25.12.1974 року №3377-VIII «Про державний нотаріат», постанову Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 року №5-24-26, Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 31.10.1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року №1/5, за змістом виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права.

Коломийська міська рада відзиву на позов не подавала.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.07.2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. На задоволення клопотання позивача витребувано у державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 року підготовче провадження у цивільній справі №346/4080/22 за вищезазначеним позовом закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Зазначила, що оформлення спадкових прав позивачем не можливе, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння.

Представник Коломийської міської ради для участі в судовому засіданні не прибув, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій просив винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положень ч. 3 ст. 211 та ст. 223 ЦПК України. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність представника Коломийської міської ради та позивача.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження від 12.09.2017 року серія НОМЕР_1 , виданого Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

У свою чергу ОСОБА_8 06.09.1966 року уклала шлюб з ОСОБА_9 , внаслідок чого змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 » (свідоцтво про одруження від 22.07.1970 року серія НОМЕР_2 ).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 30.07.1996 року зроблено актовий запис за №9 (свідоцтво про смерть від 30.07.1996 року серія НОМЕР_3 ).

Відповідно до довідки №29 від 08.02.2022 року на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею ніхто зареєстрованим не був.

Згідно заповіту від 04.06.1996 року ОСОБА_3 все своє майно, яке знаходить в АДРЕСА_1 , і приватизовану нею земельну ділянку, розташовану біля вказаного будинку заповіла ОСОБА_1 .

У той же час постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстровано, правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на житловий будинок відсутній.

Відповідно до довідки від 02.02.2022 року №22, виданої Корницьким старостинським округом Коломийської міської ради, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належав житловий будинок і земельна ділянка по АДРЕСА_1 . Підстава погосподарська книга №7 за 1986-1990 роки.

Згідно копії погосподарської книги ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за №1429 24.02.1987 року належав житловий будинок по АДРЕСА_1 .

За випискою з інвентаризаційних матеріалів від 23.06.2021 року вих. №69032 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано. Зазначений будинок складається з житлового будинку загальною площею 15,7 кв.м., житловою 10,3 кв.м., а також криниці. Будинок збудовано у 1932 році.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 11.07.2022 року складено відповідний актовий запис №899. Місце реєстрації Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (свідоцтво про смерть від 11.07.2022 року серія НОМЕР_4 ).

Зі спадкової справи №1059/2000 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , являвся ОСОБА_10 , яким за життя було оформлено спадові права на право на земельні частки (паї). ОСОБА_1 08.12.2021 року звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Згідно довідки, яка міститься в матеріалах спадкової справи №303 від 24.04.2017 року станом на 1990 рік в АДРЕСА_1 , згідно запису погосподарської книги №7 особовий рахунок № НОМЕР_5 за 1990 рік ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав.

ІV. Оцінка Суду.

Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

З урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_3 померла у 1996 році, а спадщина після її смерті була прийнята ОСОБА_10 у 2000 році, а позивачем шляхом фактично вступу в управління майном після смерті спадкодавця застосуванню підлягають саме норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. С падкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР 1963 року). Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР 1963 року). Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом (ст. 534 ЦК УРСР 1963 року). Відповідно до правил ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_1 вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3 в 1996 році, і хоча лише 08.12.2021 року подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини остання вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13 та постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року №559/375/16-ц.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, з досліджених судом матеріалів, долучених до позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про свідчать свідоцтво про народження позивача, а також оформлений заповіт і та обставина, що після смерті спадкодавця позивач прийняла майно належне останній в управління. Крім того інший спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_3 помер, отже ОСОБА_1 є єдиними спадкоємцем, а відповідно обґрунтовано ставить питання щодо визнання саме за нею права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, під час судового розгляду встановлено, що до об?єму спадкового майна після смерті ОСОБА_3 за заповітом на ім?я ОСОБА_1 увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлій згідно відомостей, внесених до погосподарської книги щодо вказаного будинковолодіння.

У свою чергу, зважаючи на законодавчо відсутній обов`язок державної реєстрації права власності станом на момент смерті ОСОБА_3 , з яким закон на той час не пов`язував набуття права власності, відповідно документ на підтвердження права власності на спірне будинковолодіння відсутній, проте наведене не ставить під сумнів наявність права власності у спадкодавця ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладених фактів, обставин встановлених під час судового розгляду, а також вимог наведених вище норм Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на будинок АДРЕСА_1 .

V. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 15,7 кв.м., житловою площею 10,3 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення виготовлено 11.11.2022 року

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Коломийська міська рада, зареєстроване місце знаходження пр. Михайла Грушевського, 1, м. Коломия, Івано-Франківська область, .

Суддя: Л.В. Валігурська