Провадження № 2/750/400/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спеціального зв`язку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

19 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до Державного підприємства спеціального зв`язку, в якому просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18443 грн. 52 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 313 грн. 53 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, однак в день звільнення з роботи - 30 вересня 2021 року відповідач не провів з нею повного розрахунку, як це передбачено статтею 116 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України). Остаточний розрахунок з позивачем було проведено лише 09 грудня 2021 року, а тому відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Також, через невиплату відповідачем належних позивачу коштів при звільненні позивач зазнала моральних страждань. Ситуація, що склалася, вимагала від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та подолання певних незручностей, а тому враховуючи тривалість не проведення повного розрахунку, вимоги розумності та справедливості, позивач оцінює моральну шкоду в 5000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що позивачем у позовній заяві наведено неправильний розрахунок середньої заробітної плати. Середня заробітна плата позивача складає 4290 грн. 42 коп., а середньоденна - 330 грн. 03 коп. Крім того, відповідач не погоджується з розрахунками компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму 313 грн. 53 коп., що вказані позивачем у позовній заяві. Також, позивач, зазначаючи про моральні страждання, хвилювання та додаткові зусилля для подолання певних незручностей, не обґрунтовує взаємозв`язок цих фактів із тим, що відповідач не здійснив своєчасного розрахунку при звільненні. Сама по собі констатація факту про нанесення моральної шкоди не може бути беззаперечною підставою для її відшкодування без доведеності її заподіяння та наявного причинного зв`язку між діями роботодавця та відповідними наслідками. Крім того, сам лише факт порушення права не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачу моральної шкоди та не звільняє від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди. Також, позовна заява не містить жодного обґрунтування чи розрахунку щодо заявленого розміру моральної шкоди і вона не підтверджена жодними належними і допустимими доказами.

09 лютого 2022 року до суду надійшла заява від позивача, в якій вона у зв`язку із наданням відповідачем до відзиву довідки про її доходи, уточнила свої вимоги та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15841 грн. 44 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 269 грн. 30 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, вказаних у відзиві та просили відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач з 14 січня 2020 року працювала в Чернігівському обласному вузлі спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 11 на звороті).

На підставі наказу Чернігівського обласного вузла спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку № 26-ОС від 30 вересня 2021 року позивач звільнена з роботи з 30 вересня 2021 року за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України (а.с. 11 на звороті).

Повний розрахунок з позивачем було проведено лише 09 грудня 2021 року, що не заперечується відповідачем.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно із частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі за текстом Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку).

Згідно із пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається, що її середньоденна заробітна плата складає 330 грн. 03 коп.

Оскільки позивач була звільнена з роботи 30 вересня 2021 року, тому з 01 жовтня 2021 року і до 09 грудня 2021 року минуло 48 робочих днів, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням середньоденного заробітку позивача - 330 грн. 03 коп. складає 15841 грн. 44 коп., виплату якого належить провести після утримання податків та інших обов`язкових платежів на користь держави.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Враховуючи положення законодавства суд не погоджується з розрахунком позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 269 грн. 30 коп. і знаходить підстави для її стягнення в сумі 171 грн. 88 коп. (10108 грн. 06 коп. (сума нарахованого, але невиплаченого грошового доходу позивача при звільненні після утримання податків і обов`язкових платежів) *1,7 (індекс інфляції) : 100).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд вважає, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки несвоєчасна виплата всіх належних позивачу сум при звільненні призвела до втрати нормальних життєвих зв`язків позивача та необхідності прикладення додаткових зусиль для організації життя.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, які зазнала позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках, тому керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності вважає, що компенсація в сумі 1500 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 908 грн.

Таким чином, оскільки вимоги позивача задоволені на 82,96%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 753 грн. 28 коп. (82,96% від 908 грн. = 753 грн. 28 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 10-13, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до Державного підприємства спеціального зв`язку (місцезнаходження: площа Вокзальна, 3, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи - 24366929) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства спеціального зв`язку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15841 грн. 44 коп. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 171 грн. 88 коп., а всього 16013 грн. 32 коп. (шістнадцять тисяч тринадцять грн. 32 коп.), виплату яких провести після утримання податків та інших обов`язкових платежів на користь держави.

Стягнути з Державного підприємства спеціального зв`язку на користь ОСОБА_1 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства спеціального зв`язку на користь ОСОБА_1 753 грн. 28 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.05.2022.

Суддя