Справа № 569/3448/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника відповідача Мозоль Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про встановлення родинних зв`язків та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2022 року до Рівненського міського суду звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до Рівненської міської ради про встановлення родинних зв`язків та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову вказує, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне. Вказує, що із народження до цього часу вона проживає в будинку АДРЕСА_1 . Раніше, до приєднання до м. Рівне, вул. Жоліо-Кюрі відносилась до с. Тютьковичі, Рівненського району Рівненської області. Зазначає, що 26.11.1982 року вона вийшла заміж за ОСОБА_4 та обрала прізвище ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. 10 серпня 2012 року вона знову вийшла заміж за ОСОБА_6 , 1952 року народження і обрала прізвище ОСОБА_1 . Шлюб зареєстровано відділом РАЦС в м. Рівне. Вказує, що її мама, ОСОБА_8 , 1936 року народження, уродженка с. Тютьковичі Рівненського району Рівненської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 вийшла заміж за ОСОБА_9 . Після одруження взяла прізвище чоловіка і стала ОСОБА_8 . Даний факт підтверджую свідоцтвом про одруження її батьків. ЇЇ батьком є ОСОБА_9 , 1929 року народження, уродженець с. Шпанів Рівненського району Рівненської області. ЇЇ матір`ю є ОСОБА_8 , що підтверджується копією її свідоцтва про народження. Після одруження батьки також проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , але через деякий час розлучилися. Через малолітній вік на час розлучення батьків вона не знає дати їх розлучення. Після розлучення її матір знову обрала своє дівоче прізвище ОСОБА_8 . Однак в домовій книжці є ряд записів про місце прописки (реєстрації) ОСОБА_8 1936 року народження (запис графа № 2) від 07 травня 1958 року. В графі № 7 домової книжки є запис її реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В графі 12 домової книжки вказано реєстрацію ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер паспорта та дата виписки 26.03.1981 року. В графі 13 домової книжки ОСОБА_8 зареєстрована за цією ж адресою 26.03.1981 року. Зняття з реєстрації та нова реєстрація була пов`язана із зміною паспорта ОСОБА_8 . ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджую копією свідоцтва про смерть по місцю реєстрації в АДРЕСА_1 . Вона як донька покійної ОСОБА_8 на день її смерті проживала разом, а тому на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаюся, що прийняла спадщину. Аналогічна норма є у Цивільному кодексі Української PCP 1963 року. Вказує, що 08 грудня 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Філіпова М. М. із заявою щодо оформлення спадкових прав на майно ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: будинок АДРЕСА_1 . У заяві про прийняття спадщини вона зазначила про те, що ОСОБА_8 є її мамою. Листом від 08 грудня 2021 року за вихідним № 2102-14 приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Філіпов М. М. відмовив в заведення спадкової справи та порекомендував звернутися із заявою до суду для встановлення родинних відносин з її мамою ОСОБА_8 . У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до часкового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , (дівоче прізвище ОСОБА_1 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне.

26.11.1982 року позивач вийшла заміж за ОСОБА_4 та обрала прізвище ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

10 серпня 2012 року позивач знову вийшла заміж за ОСОБА_6 , 1952 року народження і обрала прізвище ОСОБА_1 . Шлюб зареєстровано відділом РАЦС в м. Рівне.

ОСОБА_8 , 1936 року народження, уродженка с. Тютьковичі Рівненського району Рівненської області 24 листопада 1954 року вийшла заміж за ОСОБА_9 . Після одруження взяла прізвище чоловіка і стала ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

Батьком позивача є ОСОБА_9 1929 року народження, уродженець с. Шпанів Рівненського району Рівненської області, матір`ю є ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Як вбачається, що в домовій книжці є ряд записів про місце прописки (реєстрації) ОСОБА_8 1936 року народження (запис графа № 2) від 07 травня 1958 року. В графі № 7 домової книжки є запис реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В графі 12 домової книжки вказано реєстрацію ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер паспорта та дата виписки 26.03.1981 року. В графі 13 домової книжки ОСОБА_8 зареєстрована за цією ж адресою 26.03.1981 року.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджую копією свідоцтва про смерть по місцю реєстрації в АДРЕСА_1 .

08 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Філіпова М. М. із заявою щодо оформлення спадкових прав на майно ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: будинок АДРЕСА_1 .

Листом від 08 грудня 2021 року за вихідним № 2102-14 приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Філіпов М. М. відмовив в заведення спадкової справи та порекомендував звернутися із заявою до суду для встановлення родинних відносин з ОСОБА_8 .

У відповідності зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснює, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дала суду показання, що її мама проживала та проживає в будинку за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що її мама після розірвання шлюбу залишила дівоче прізвище ОСОБА_8 .

З урахуванням викладеного вище, немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені позивачем в своїй позовній заяві. Вказаний юридичний факт, а саме, що ОСОБА_8 , 1936 року народження, уродженка с. Тютьковичі Рівненського району Рівненської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Рівне та ОСОБА_8 є однією і тією ж особою і приходиться ОСОБА_1 матір`ю, ніким не заперечується і визнається відповідачем, та є підтвердженим як письмовими доказами так і допитаним в суді свідком. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, та має для позивача юридичне значення, підстав для відмови не встановлено.

На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення в цій частині позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на будинок, то суд зазначає наступне.

Статті 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Порядок спадкування регламентується нормами ЦК УРСР, які були чинні на момент відкриття спадщини.

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно положень пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - п.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування".

Як вбачається із копії постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 квітня 2022 року, позивачу було відмовлено у зв`язку із не наданням нотаріусу документів, що підтверджують родині зв`язки із спадкодавцем, і тому суд вважає, що спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, таким чином вимога про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок є передчасною.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про встановлення родинних зв`язків та визнання права власності на спадкове майно - задовільнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_8 , 1936 року народження, уродженка с. Тютьковичі Рівненського району Рівненської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Рівне та ОСОБА_8 є однією і тією ж особою і приходиться ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Рівненським MB УДМС України в Рівненській області 27 вересня 2021 року, матір`ю.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач -ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_3 .

Відповідач - Рівненська міська рада, місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 12 А, м. Рівне, .

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2022 року.

Суддя Харечко С.П.