С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_____________________________________________________________________________________________________
Провадження 6/760/54/22
У Х В А Л А

І. Вступна частина

25 травня 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у цивільній справі №2-2291/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

ІІ. Описова частина

12 листопада 2020 року до суду надійшла заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у цивільній справі №2-2291/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування поданої заяви Стягувач зазначає, що на підставі рішення Солом`янського районного суд міста Києва від 09 липня 2009 року судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості в сумі 1 627 551,92 грн, судовий збір в розмірі 1 700,00 грн та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 1 629 281,92 грн..

Зазначений оригінал виконавчого листа було пред`явлено до ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві на виконання, на підставі якого 02 квітня 2015 року було відкрито виконавче провадження №47070128.

07 червня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу.

Стягувач зазначає, що виконавчий лист на адресу Стягувача повернуто не було, з чого можна зробити висновок про його втрату при поштовій пересилці. Крім того, Стягувач вказав, що з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ним не було отримано жодних документів стосовного виконавчого провадження, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до виконавчої служби із запитами. Проте відповідь отримав лише у вересні 2020 року.

Також, Стягувач зазначив, що в нього не було жодних підстав вважати, що виконавче провадження завершене, отже причини пропуску строку є поважними, так як законодавством не передбачено обов`язку сторони виконавчого провадження відслужувати самостійно стан виконавчого провадження, а повідомлень з виконавчої служби ним отримано не було.

З метою забезпечення виконання рішення суду Стягувач просить задовольнити подану заяву.

15 грудня 2021 року Боржником подано заперечення на заяву Стягувача, з посиланням на пропуск ним строку повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, відсутність належних доказів, щодо вказаних обставин та відсутність у Стягувача зацікавленості в належному виконанні рішення суду протягом 5 років. З огляду на вказане Боржник просила відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Сторони, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

ІІІ. Мотивувальна частина

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 липня 2009 року позов Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено та на його підставі 27 жовтня 2009 року судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості в сумі 1 627 551,92 грн, судовий збір в розмірі 1 700,00 грн та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього - 1 629 281,92 грн.

Зазначений оригінал виконавчого листа було пред`явлено до ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві на виконання, на підставі якого 02 квітня 2015 року було відкрито виконавче провадження №47070128.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день видачі виконавчого листа) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Згідно з ч. 3 ст. 22 цього Закону у разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що 07 червня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу.

Як вище вказувалося, ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на час виникнення спірних правовідносин) передбачала пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом трьох років, отже, строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлювався з дня його повернення і становив три роки, тобто до 07 червня 2019 року.

Стягувач вважає, що виконавчі листи №2-2291/09 від 27 жовтня 2009 року було втрачено при пересилці.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку, що поважними для поновлення строку є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для Стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Вбачається, що з моменту винесення постанови про повернення виконавчого листа до дати звернення Стягувачем до суду з заявою про видачу його дублікату та поновлення строку для пред`явлення минуло більше 4 років, протягом яких Стягувач не вчинив жодних дій щодо звернення рішення до примусового виконання.

Між тим, Стягувач не позбавлений можливості отримувати інформацію щодо стану виконавчого провадження та слідкувати за встановленими законодавством строками з метою забезпечення виконання рішення суду. Представником Стягувача надані суду копії звернень до ВДВС від 30 травня 2017 року та 27 липня 2019 року, проте не надано доказів фактичного направлення їх адресату.

Таким чином, суду не було надано будь-яких доказів стосовно неможливості Стягувачем своєчасного як отримання дублікату виконавчого документу, так і повторного пред`явлення його до виконання.

Вчинення таких дій є правом, а не обов`язком Стягувача, і законом визначений строк на реалізацію такого права, а зволікання з приводу здійснення цих дій з його боку є лише наслідком його недбалого ставлення до захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наведені у заяві Стягувачем обставини та причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не є поважними та істотними для його поновлення та видачі дублікату виконавчого документа, оскільки вони ніяким чином не перешкоджали Стягувачу в отриманні своєчасної інформації щодо стану виконання виконавчого листа і повторному пред`явленні його до виконання, а в разі його втрати - видачі його дублікату в межах встановленого законом строку.

При цьому суд зважає на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Разом з тим, безпідставне та необґрунтоване поновлення процесуальних строків буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 року у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

З огляду на наведене, у задоволенні заяви слід відмовити.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 81, 89, 268, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ухвалив:

1.У задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: