УХВАЛА
07 грудня 2022 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді Панас О.В.
при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.,
з участю:
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника адвоката Губара В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівному скаргу ОСОБА_1 на рішення органу державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, -
встановив:
27.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із скаргою на рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив:
визнати неправомірною постанову від 12.09.2022 про закінчення виконавчого провадження №68621440, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяною Ігорівною;
зобов?язати заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову від 12.09.2022 про закінчення виконавчого провадження №68621440;
зобов?язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження у межах виконавчого провадження №68621440, відкритого за виконавчим листом Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2021 №569/24284/18.
Скаргу ОСОБА_1 обгрунтував тим, що зазначена у оскаржуваній постанові державним виконавцем підстава закінчення виконавчого провадження фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не відповідає дійсності, оскільки судове рішення залишилося фактично не виконаним боржником. Наголосив на тому, що наявний у матеріалах виконавчого провадження протокол від 12.11.2021 засідання Комісії з контролю забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, згідно з яким відмовлено у погодженні рішення про надання стягувачу житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла, наданий державному виконавцю особою, яка не є стороною виконавчого провадження і не підтверджує повного виконання судового рішення, а навпаки спростовує відповідне твердження органу державної виконавчої служби.
Боржником Міністерством оборони України до суду подано пояснення, у якому він просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначає, що судове рішення ним виконане шляхом розгляду Комісією з контролю забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями 12.11.2021 питання про виключення квартири стягувача з числа службових, за результатами якого прийнято рішення про відмову в погодженні рішення про надання стягувачу житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла, оскільки житлова площа не відповідає встановленим нормам на одну особу. Просив суд засідання 07.12.2022 провести без участі представника Міністерства оборони України.
Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до суду подано заперечення на скаргу, в якому орган державної виконавчої служби просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 . Вказує на законність постанови про закінчення виконавчого провадження №68621440, оскільки її винесено на піставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв?язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що підтверджується, зокрема, протоколом від 12.11.2021 засідання Комісії з контролю забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, на якому розглянуто питання про виключення квартири стягувача з числа службових, як це і зобов?язував вчинити боржника суд рішенням у справі №569/24284/18.
Заявник на заперечення органу державної виконавчої служби подав відповідь, у якому підтримав викладені у своїй скарзі доводи, вказав, що заперечення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не грунтуються на законі.
Ухвалою суду від 29.09.2022 прийнято скаргу ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №569/14232/22.
Представники органу державної виконавчої служби та боржника в судове засідання 07.12.2022 не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у зв?язку з чим суд згідно з ч.2 ст.450 ЦПК України вважає за необхідне розгляд справи провести без участі представників зазначених органів.
У судовому засіданні 07.12.2022 ОСОБА_1 та його представник адвокат Губар В.Є. скаргу підтримали у повному обсязіу межах її доводів, просили її задовольнити.
Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26.03.2021 в цивільній справі № 569/24284/18 (з урахуванням виправлення описки згідно з ухвалою від 27.08.2021):
- визнано дії об?єднаної житлової комісії в особі військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 , Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне, 111РАСт, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України щодо відмови та у неприйнятті рішень щодо підполковника запасу ОСОБА_1 для виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових незаконними;
- зобов?язано об?єднану житлову комісію в особі військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 , Квартирно-експлуатаційного відділу АДРЕСА_2 , 111РАСт, Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України здійснити розгляд заяви ОСОБА_1 від 09.11.2017 вхідний №1923, провести оформлення документів та подати на розгляд на Комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних сил України облікову житлову справу ОСОБА_1 та список квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для виключення з числа службового житла Міністерства оборони України;
- зобов?язано квартирно-експлуатаційний відділ м.Рівне подати до виконавчого комітету Рівненської міської ради клопотання з необхідними документами для виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових.
Вказане рішення суду набрало законної сили 31.08.2021.
17.09.2022 Рівненським міським судом Рівненської області стягувачу ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі № 569/24284/18 про зобов?язання боржника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України вчинити дії, встановлені рішенням від 26.03.2021.
Отже, за змістом рішення суду та виконавчого листа у справі № 569/24284/18 боржник Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України зобов?язаний вчинити такі дії:
- здійснити розгляд заяви ОСОБА_1 від 09.11.2017 вхідний №1923;
- провести оформлення документів та подати на розгляд на Комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України облікову житлову справу ОСОБА_1 та список квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для виключення з числа службового житла Міністерства оборони України.
Як вбачається зі змісту рішення від 26.03.2021 у справі № 569/24284/18 суд визнав незаконними дії відповідачів, серед них і Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, не лише у частині неприйняття ними рішень, а й у частині відмов у виключенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службового житла Міністерства оборони України, порядок якого визначено Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил Украни та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 №380 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що задоволення вимоги ОСОБА_1 про зобов?язання Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України провести оформлення документів та подати на розгляд на Комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України облікову житлову справу ОСОБА_1 та список квартири для виключення з числа службового житла Міністерства оборони України у справі № 569/24284/18 передбачає єдиний можливий спосіб виконання судового рішення у цій частині прийняття боржником рішення про виключення житла з числа службового та забезпечення ним ОСОБА_1 для постійного проживання в порядку, передбаченому п.3-7, 10 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил Украни та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Наведене підтверджується рішенням суду від 26.03.2021 у справі № 569/24284/18 і в частині зобов?язання квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне подати до виконавчого комітету Рівненської міської ради клопотання з необхідними документами для виключення квартири з числа службових, що згідно з п.7 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил Украни та членів їх сімей жилими приміщеннями, є завершальною стадією процедури виключення квартири з числа службових, якій передує розгляд цього питання в Міністерстві оборони України.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.12.2021 замінено у виконавчому листі № 569/24284/18 від 17.09.2021 боржника Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України на його правонаступника Міністерство оборони України.
15.02.2022 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. відкрито виконавче провадження №68621440 з примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26.03.2021, боржником у якому є Міністерство оборони України.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією україни, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Як встановлено ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За змістом ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Частиною 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов?язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, передбачений ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов?язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (абз.1 ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до абз.3 ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Як вбачається зі змісту листа Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне від 24.05.2022 за вих.№539/1087 на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, 12.11.2021 проведено засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України, рішенням якої у наданні житла ОСОБА_1 у постійне користування відмовлено (протокол № 524).
Отже, боржник - Міністерство оборони України ухилилося від виконання рішення суду в справі № 569/24284/18 в частині зобов?язання провести оформлення документів та подати на розгляд на Комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України облікову житлову справу ОСОБА_1 та список квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для виключення з числа службового житла Міністерства оборони України, натомість 12.11.2021 відмовило у виключенні житла з числа службового та у наданні стягувачу житла у постійне користування.
Постановою від 03.08.2022 заступника начальника відділу Заєць Т.І. у виконавчому провадженні №68621440 за невиконання рішення суду на боржника Міністерство оборони України накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 гривень.
Таким чином, виконавець при винесенні постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення діяв у відповідності до ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».
12.09.2022 заступником начальника відділу Заєць Т.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №68621440 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв?язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом.
Як указано в п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів виконання Міністерством оборони України рішення суду в справі № 569/24284/18 в частині зобов?язання провести оформлення документів та подати на розгляд на Комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України облікову житлову справу ОСОБА_1 та список квартири для виключення з числа службового житла, відповідне рішення про виключення житла з числа службового та надання його стягувачу в постійне користування боржником не прийняте.
За викладених обставин, державний виконавець помилково застосував п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у якості підстави закінчення виконавчого провадження №68621440.
Суд, також констатує відсутність й інших підстав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», для прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження №68621440.
Також, суд відзначає, що державним виконавцем не виконано передбачений абз.3 ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» обов?язок надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення в процедурі повторної перевірки виконання ним рішення суду після накладення штрафу.
За змістом п.1-3 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як зокрема: верховенства права, обов?язковості виконання рішень, законності.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Наведеним вимогам Закону України «Про виконавче провадження» дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови не відповідали, а постанова винесена за відсутності законних правових підстав до закінчення виконавчого провадження №68621440, у зв?язку з чим вона підлягає визнанню неправомірною.
Як передбачено ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов?язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Вирішуючи вимоги скарги стягувача у частині зобов?язання посадових осіб органу державної виконавчої служби скасувати оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження та відновити дане виконавче провадження суд відзначає таке.
Згідно з абз.2 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інши процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Належне виконання рішення суду є завершальною стадією судового процесу метою якого є відновлення порушеного, невизнаного та оспорюваного права особи.
Зважаючи на викладене, слід відзначити, що запропоновані ОСОБА_1 способи усунення встановлених судом порушень передбачені Законом України «Про виконавче провадження», призведуть до поновлення його порушених прав, тобто є ефективними, а відтак його скарга в частині зобов?язання посадових осіб органу державної виконавчої служби скасувати оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження та відновити виконавче провадження також підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись ст.450, 451 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення органу державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити повністю.
Визнати неправомірною постанову від 12.09.2022 про закінчення виконавчого провадження №68621440, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяною Ігорівною.
Зобов?язати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову від 12.09.2022 про закінчення виконавчого провадження №68621440.
Зобов?язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26.03.2021 на підставі виконавчого листа, виданого 17.09.2021 Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/24284/18.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Суддя О.В.Панас