Справа № 279/1354/22
Провадження 2/279/858/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

секретаря Петрук О.І.

розглянувши у порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в м. Коростень цивільну справу № 279/1354/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бугайов Дмитро Миколайович до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, про визнання права на майно у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бугайова Д.М. звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді, права на земельну частку (пай), що належало спадкодавцю згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0300545 від 09.12.1997 року із земель КСП «Сингаївське» Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, розміром 5,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості).

Зазначила, що 19.02.2022 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Неборачко І.В., яка листом від 19.02.2022 року № 219/01-16 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату.

В судове засідання позивач та її представник Бугайов Д.М. не з`явились. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Купеч Коростенського району Житомирської області помер ОСОБА_3 . (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 а.с. 8 ). Згідно листа Головного управління Дергеокадастру у Житомирській області Відділу у Коростенському районі № 29-6-0.17-355/113-21 від 28.08.2021 року вбачається, що згідно з документацією по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП « Сингаївське» Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області в уточнені списки громадян КСП « Сингаївське», які мають право на земельну частку ( пай), ОСОБА_3 включено, дійсно видавався сертифікат на право на земельну частку

(пай) по реформованому КСП « Сингаївське» Сингаївської сільської ради серії ЖТ № 0300545 від 09.12.1997 р. розміром 5,16 в умовних кадастрових гектарах

без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) згідно розпорядження Коростенської ОРА від 29.09.1997 року №270. Взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0300545 на ім`я ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку

станом на 01.01.2013 року не видавався.( а.с. 14)

Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частику (пай) приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області відмовлено у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу втрачено - загублено. (а.с. 12). Щодо втрати правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0300545 від 09.12.1997 р. розміром 5,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) згідно розпорядження Коростенської ОРА від 29.09.1997 року №270, позивач зверталась з оголошенням у газету « Приватна газета» № 31 (794) 27 серпня 2021 року. (а.с. 15). Позивач звернулась до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Неборачко І.В із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата. Проте, нотаріус обґрунтовано відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінал правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) на втрачено. ( лист відома а.с. 12)

Якщо сертифікат на право на земельний пай втрачений або загублений, то треба виготовити його дублікат. Дублікат виготовляється тим органом, який видавав оригінал, як правило - міська, селищна чи сільська рада. Для отримання дублікату слід звернутись із письмовою заявою.Будь-яких даних про те, що позивач зверталась із такою заявою суду не надано.

Відповідно до положень статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За приписами частин 1 і 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на засадах змагальності та диспозитивності.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. ч. 2, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування у даній справі для позивача є право на земельну частку (пай) та підстави його набуття, а також наявність підстав для захисту цього права, належний порядок прийняття спадщини .

Частиною 2 статі 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Відповідно до керівних роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів та керівних роз`яснень Пленуму ВС України дає підстави для висновку про те, що право колективної власності на землю та право та земельну частку (пай) мають громадяни України, які являлися члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; 2) отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; 3) включення особи до списку, доданого до цього акта.

На підтвердження того, що покійний ОСОБА_3 набув на законних підставах право власності на земельну частку (пай) надано відповідь відділу Держгеокадастру(а.с.14) про те, що сертифікат видавався.

Положеннями ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом позову, позивач вказує про порушення її права на отримання спадкової земельної частки (паю) у 2001 році, проте питання поновлення строку з зазначенням поважності причин його пропуску, не заявляє.

Також підлягає до врахування і та обставина, що у справі відсутні будь-які дані про те, що районний орган влади оспорює або не визнає право позивача, на захист якого пред`явлено позов.

Із заявою про видачу дубліката позивач не зверталася. Оголошення в газеті про втрату сертифіката не підтверджує той факт, що він був у позивача в наявності.

Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським

підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20.02.96 р. відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями, які здійснювали їх видачу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, з доданої до матеріалів справи довідки (а.с.10) видно, що ОСОБА_3 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав один і був зареєстрований один в с. Купеч, Коростенського району. На підтвердження факту прийнятття спадщини позивачем надано акт (а.с.11) про те, що позивач доглядала за спадковим будинком і похоронила брата за власні кошти. Разом з тим, у позовній заяві відсутня вимоги про встановлення факту прийняття спадщини (на час виникнення правовідносин 02.10.2001).

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1262 ЦК України , суд

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бугайов Дмитро Миколайович до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, про визнання права на майно у порядку спадкування, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.П. Коваленко