Номер провадження: 2/205/1019/2022
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Фактично матеріали вказаного провадження були передані судді із канцелярії суду 31 грудня 2021 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, суддя дійшов висновку, що таку позовну заяву слід залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

1. Відповідно до вимог п. 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В даному випадку, звертаючись до суду із позовом за місцем реєстрації позивача ОСОБА_1 , такий учасник справи посилається на наявність правовідносин, що виникли між ним та відповідачем, і які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

Так само, позивач, не сплачуючи судовий збір, посилається на ч. 3ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Суд із вказаного приводу зазначає, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідност.1 ч.1 п.22 Закону України «Про захист прав споживачів» (з наступними змінами та доповненнями)споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (з наступними змінами та доповненнями) захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

При цьому перелік порушення прав споживачів передбачений ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (з наступними змінами та доповненнями).

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

В даному випадку позовна заява будь-яких посилань на відповідні порушені права, визначені ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить. А само по собі посилання в тексті позовної заяви лише на сам Закон України «Про захист прав споживачів» (без зазначення конкретного порушеного права, саме як споживача, передбаченого спеціальним законом), та виникнення спору із відповідачем не може безальтернативно свідчити, що в даному випадку до спірних правовідносин слід застосовати саме такий законодавчий акт, звільняти позивача від сплати судового збору за спричинення майнової шкоди, та застосовувати правила альтернативної підсудності.

Відтак, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст.175 ЦПК України, зобов`язаний викласти обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те що його право, саме як споживача порушено (ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів») саме відповідачем, і в чому це порушення полягає, тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

2. Пунктом 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Тобто, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, а відтак в даному випадку позивач не може бути звільнений від сплати такого збору у відповідності до положень ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки пов`язує виникнення останньої виключно внаслідок дій службових осіб відповідача.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має в даному випадку має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

В даному випадку позовна заява містить вимоги про стягнення моральної шкоди у загальному розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн 00 коп.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подачу фізичною особою позовної заяви про відшкодування моральної шкоди становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року встановлено у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Отже, на виконання вказаних вимог процесуального закону позивачеві слід сплати судовий збір за вимоги про стягнення моральної шкоди у відповідному розмірі 1,5 відсотка ціни позову що дорівнює 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., та надати суду відповідні докази у вигляді платіжного документу, що підтверджують сплату такого судового збору.

Суд вказує також, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права.

Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду щодо залишення позовної заяви без руху не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя роз`яснює позивачеві, що відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без руху.

2. Встановити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, але не пізніше 10 днів із дня отримання ним копії ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, така позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині визначення розміру судових витрат до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.В. Мовчан