27 січня 2022 року м.Суми
Справа №583/391/20
Номер провадження 22-з/816/7/22, 22-з/816/9/22
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.
розглянув в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 , які були подані її представником адвокатом Цурканом Віктором Івановичем, про ухвалення додаткового рішення
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Охтирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства,
Постановою Сумського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та його представника адвоката Собини П.М., Опікухи Н.С., яка була подана її представниками адвокатами Цурканом В.І. та Нежевело В.В., залишено без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 жовтня 2021 року та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2021 року залишено без змін.

30 грудня 2021 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана В.І. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 фактично понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5500 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом судової справи (поштове супроводження) на суму 66 грн, а разом 5566 грн 00 коп.

Крім того, 31 грудня 2021 року представником позивача адвокатом Цурканом Ю.М. до апеляційного суду була подана заява про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача фактично понесені судові витрати, що пов`язані з явкою до суду в сумі 664 грн 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, колегія судді дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч.ч. 1 3 ст. 137 ЦК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу).

Частиною 3 стаття 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що в апеляційному суді інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Цуркан В.І., на підставі договору про надання правової допомоги від 04 грудня 2021 року, предметом якого сторони визначили саме правове супроводження позивача при розгляді та вирішенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 22). Сторони цього договору дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження у розмірі 5500 грн 00 коп. (пункт 16 договору).

Відповідно до розрахункової квитанції від 04 грудня 2021 року ОСОБА_1 було внесено плату за надання правничої допомоги адвокату Цуркану В.І. в сумі 5500 грн (т. 2, а.с. 223).

Таким чином, враховуючи те, що доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 залишено без задоволення, докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу подано у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки, клопотання про зменшення цих витрат, що підлягає розподілу між сторонами від відповідача ОСОБА_2 подано не було, тому з нього на користь позивача належить стягнути 5500 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо витрат понесених позивачем, пов`язаних з явкою до суду колегія суддів бере до уваги наступне.

Статтею 138 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд у постановах від 02 червня 2021 року (справа №376/1437/18) та від 30 вересня 2020 року (справа №379/1418/18) вказував на те, що вирішуючи питання про відшкодування стороні витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалася особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання апеляційним судом призначалися на 07 грудня 2021 року та 28 грудня 2021 року, в яких брали участь, в тому числі, позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Цуркан В.І. (т. 2, а.с. 245-246, т. 3, а.с. 21-22).

Представником позивача, на підтвердження понесення позивачем витрат на проїзд з своїм представником із м. Охтирка до м. Суми та у зворотному напрямку, були надані квитки на автобус, в яких вказана дата відправки 07 грудня 2021 року та 28 грудня 2021 року та їх вартість (т. 3, а.с. 43-44, 46). Загальна вартість витрат позивача, пов`язаних із прибуттям в судові засідання до апеляційного суду, становить 664 грн 00 коп., які і підлягають відшкодуванню відповідачем.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача в частині стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом судової справи (поштові витрати доведення доказів).

Згідно з ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на відправлення поштової кореспонденції, представником були надані фіскальні чеки відділення поштового зв`язку №42703 за адресою АДРЕСА_1 , датовані 04 грудня 2021 року, з яких вбачається направлення рекомендованих листів, адресатам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Охтирському міськрайонному відділу реєстрації актів цивільного стану (т. 2, а.с. 224-225).

Проте, з матеріалів справи слідує, що жодна кореспонденція, пов`язана з розглядом саме цієї судової справи позивачем 04 грудня 2021 року відповідачам та третім особам не направлялася. Документ під назвою «Додаткові пояснення у справі», до яких і були додані ці фіскальні чеки відділу поштового зв`язку, був сформований в системі «Електронний суд» та надійшов до апеляційного суду 06 грудня 2021 року (т. 2, а.с. 206-216).

Таким чином, з огляду на викладене, заявлені представником ОСОБА_1 адвокатом Цурканом В.І. вимоги про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат підлягають частковому задоволенню, стягнувши з відповідача 6164 грн 00 коп. судових витрат, з яких 5500 грн 00 коп. на професійну правничу допомогу та 664 грн 00 коп. пов`язаних з прибуттям до суду.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяви ОСОБА_1 , які були подані її представником адвокатом Цурканом Віктором Івановичем, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрат в сумі 6164 гривні 00 копійок, понесені нею під час апеляційного перегляду рішення суду.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.І. Собина

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко