Справа № 713/972/22
Провадження №2-н/713/50/22
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20.06.22 м. Вижниця

Суддя Вижницького районного суду Чернівецької області Кибич І.А., перевіривши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , за період з вересня 2021 року по квітень 2022 року в сумі 1700,04 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2022 року заявник ТзОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 за період з вересня 2021 року по квітень 2022 року в сумі 1700,04 гривень.

На виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України направлений запит до адресно-довідковому підрозділу ГУДМС у Чернівецькій області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника.

Згідно наданої інформації АДП ГУДМС у Чернівецькій області від 20.06.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Перевіривши заяву про видачу судового наказу та дослідивши додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що необхідно відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

У статті 163 ЦПК України визначено вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Зазначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику застосування судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2 , а за адресою надання послуг постачання електричної енергії по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 з особовим рахунком № НОМЕР_2 , не зареєстрований.

Належних, достатніх та допустимих доказів фактичного проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , із зазначенням періоду такого проживання, до матеріалів заяви не долучено, а також не надано доказів, що вказаний житловий будинок перебуває у його власності, а отже суду не надано доказів, що останній є споживачем комунальних послуг, наданих по даному житлу.

З урахуванням зазначеного, суддя дійшов висновку, що у даному випадку заявником не виконано передбаченого ст.ст.12, 81 ЦПК України обов`язку з доведення належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами виникнення або порушення права грошової вимоги заявника боржником, за якою подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 на підставі п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Судом також встановлено, що в порушення вимог ч.ч.2 та 3 ст.163 ЦПК України до матеріалів заяви взагалі не додано засвідченого у встановленому законом порядку розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_2 в заявленій сумі 1700,04 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Тому у видачі судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 необхідно відмовити ще й на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи те, що судом відмовлено у видачі судового наказу, то відповідно до вимог ч.2 ст.164 ЦПК України внесена сума судового збору стягувачу ТзОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76-81, 160, 162, 165-167, 258, 260-261, 352-354, п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , за період з вересня 2021 року по квітень 2022 року в сумі 1700,04 гривень, - відмовити.

Копію ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія»».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Іван КИБИЧ