САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/4745/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Ніколайчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання нещасного випадку, що стався таким, що пов`язаний з виробництвом, відшкодування моральної шкоди та понесених збитків,

за участю:позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2021 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до АТ «Українська залізниця» про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, відшкодування моральної шкоди та понесених збитків. В обґрунтування своїх вимог представник посилається на те, що вона перебуває в трудових відносинах з відповідачем. 13.11.2018 року нею було отримано висновок ВКК №57, в якому зокрема протипоказана праця пов`язана з безпекою рухів поїздів. Але навіть після передачі 13.11.2018 року цього висновку ВКК її керівництво наполягало на участі у перевірках та вона змушена була підкоритись. 14.11.2018 року під час проведення перевірки за графіком, на коліях станції Дніпро їй стало зле. Перевірка здійснювалась в західній горловині станції, де здійснюється інтенсивний рух поїздів, маневрова робота, що потребує підвищеної концентрації уваги та нервового напруження. Перевірка була припинена та вона разом зі своєю колегою інженером відділу ОСОБА_5 , пішла до навчального класу та прилягла на стіл, сподіваючись, що їй стане краще. Та невдовзі їй стало гірше і вона почала втрачати свідомість. ОСОБА_5 викликала працівників дорожнього медичного пункту, та лікар надала їй першу допомогу і 13 годині 40 хвилин була викликана бригада швидкої медичної допомоги, що доставила її до лікарні. Після лікування на стаціонарі та тривалої реабілітації її знову направили на МСЕК, де їй було встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюваннім терміном на 1 рік, а на повторному МСЕК продовжили ще на 2 роки. Надалі на її звернення відповідно до листа Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №Н-279-11/04 від 16.03.2021 року наказом АТ «Укрзалізниця» від 31.03.2021 року №144 була створена комісія з розслідування нещасного випадку, результати якої вона змушена оскаржувати в судовому порядку. 31.05.2021 року винесено рішення комісії за формою Н-1/НП згідно якого нещасний випадок стався через незадовільний стан здоров`я, та було вирішено не пов`язувати його з виробництвом. При проведенні розслідування одразу було поставлено під сумнів саму достовірність довідки ВКК. Також, в протоколі опитування та в особистому поясненні нею було зазначено, що першу перевірку, згідно графіка вони з ОСОБА_6 провели 12.11.2018 року, після чого, наступного дня вона звернулась до ВКК за довідкою, яка б підтверджувала, що за станом здоров`я не може приймати участь в перевірках. Того ж дня 13.11.2018 року одразу після повернення з ВКК, приблизно о 13.00 годині, вона передала копію довідки особисто в руки свого керівника ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_5 . Найголовнішим на чому базується висновок комісії лист Дніпровської клінічної лікарні на залізничному транспорті від 13.05.2021 року за № 01-17-563. Відповідно до Порядку №1232 висновок комісії може бути обґрунтований виключно медичним висновком, в той час як комісія свої висновки зробила на підставі Листа МСЕК, в якому зазначено неможливість здійснити обстеження потерпілого у зв`язку з його відсутністю. Таким чином вважає рішення комісії з розслідування нещасного випадку, що стався необґрунтованим і незаконним. Факт настання нещасного випадку, що пов`язаний з виробництвом підтверджується показами свідків, допитаних комісією в ході розслідування, листом КП «Обласний центр експертної медичної допомоги та медицина катастроф» Дніпропетровської обласної ради №09/1742 від 28.04.2021 про виклик та прибуття бригади ШМД до хворої ОСОБА_1 , листом Дніпровської клінічної лікарні на залізничному транспорті №01-17-457 від 15.04.2021 року про те, що після настання нещасного випадку вона знаходилась на лікуванні у неврологічному відділенні ДКЛ на ЗТ філії ЦОЗ АТ «Укрзалізниця», а також іншими доказами, що зазначені в позовній заяві. Зокрема, після довготривалого лікування наслідків нещасного випадку, довідкою огляду МСЕК №222072 від 27.03.2019 року було встановлено ІІІ групу інвалідності по неврологічній патології з 20.03.2019 року терміном до 01.04.2020 року, а вже довідкою огляду МСЕК №590523 від 19.03.2020 року було встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.04.2020 року до 01.04.2022 року. Зазначає що набутим на виробництві захворюванням їй спричинені тяжкі фізичні та моральні страждання, що порушують нормальні життєві зв`язки, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 150000 грн. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати нещасний випадок від 14.11.2018 року таким, що пов`язаний з виробництвом та стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 150000 грн.

16.11.2021 року ухвалою Самарського районного суду м Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження на 13 грудня 2021 року на 10.00 год. (а.с.69).

11.01.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що 14.11.2018 року під час проведення перевірки стану охорони праці у підрозділі ШЧ-6 у ОСОБА_1 погіршилося самопочуття, після чого було викликано швидку медичну допомогу. ОСОБА_1 було поставлено до Дніпровської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» ПАТ «Укрзалізниця», де їй було встановлено діагноз з приводу якого сталося погіршення стану здоров`я, а саме: судинний криз, що підтверджується листом генерального директора ДКЛ від 26.04.2021 року №01-17/501. Згідно п.7 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ №1232 від 30.11.2011 року розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха ( землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків. Згідно п.9 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ №1232 від 30.11.2011 року лікувально-профілактичний заклад повинен передати протягом доби з використанням засобів зв`язку та на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві за формою згідно з додатком 1. Згідно відповіді генерального директора ДКЛ від 26.04.2021 року №01-17/501 ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні з 14.11.2018 по 28.11.2018 не в гострий період черепно-мозкової травми, а лікувала наслідки черепно-мозкової травми, яка сталася у 2010 році (побутова травма), тому екстрене повідомлення роботодавцю про травму (погіршення стану здоров`я на виробництві) лікарняним закладом не видавалось. Щодо посилань на висновок ВКК №57 повідомив наступне. Перевірка стану охорони праці не підпадає під жодне з обмежень, що вказані у висновку ВКК №57 від 13.11.2018 року, оскільки перевірки планувались у денний час у м. Дніпро, роботи по прибиранню снігу теж не передбачались, а проведення перевірок стану охорони праці на робочих місцях не передбачає працю пов`язану з рухом поїздів тобто, виконання технологічного процесу по забезпеченню руху поїздів. Таким чином, в зазначеному випадку, ОСОБА_1 не виконувала роботу пов`язану з рухом поїздів, тобто виконання технологічного процесу по забезпеченню руху поїздів, не виконувала роботи по прибиранню снігу та роботу в нічний час. Отже з боку відповідача не було жодних порушень, крім того після надання висновку ВКК від 13.11.2018 року №57, з терміном дії з 13.11.2018 року по 12.12.2018 року, в якому вказано, що ОСОБА_1 протипоказана праця у нічний час, відрядження, праця пов`язана з рухом поїздів та снігоборотьба, графік був переглянутий та ОСОБА_1 була виключена з перевірок та затверджений новий графік з 14.11.2018 року не зважаючи на те, що перевірки стану охорони праці не підпадають не під одне з обмежень, які вказані у висновку ВКК №57 від 13.11.2018 року. Також позивачем не було надано медичного висновку або іншої медичної документації, котра б підтверджувала зв`язок з впливом на неї шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу в супереч вимогам чинного законодавства. Також важкості та напруженості трудового процесу в наявній медичній документації не задокументовано. Таким чином, погіршення стану здоров`я 14.11.2018 року під час роботи пов`язано з судинним кризом, як проявом наслідків перенесеної у 2010 році закритої черепно-мозкової травми у побуті, а отже позовні вимоги є недоведеними належними доказами та не підлягають задоволенню.

25.01.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву відповідно до якого остання зазначила, що відповідно до п.5 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» саме на безпосереднього керівника робіт чи іншу уповноважену особу підприємства покладаються обов`язки щодо організації надання першої домедичної допомоги, негайного повідомлення роботодавця про те що сталося, тощо. В зазначеному випадку, безпосереднім керівником робіт, без всякого сумніву є начальник навчально-методологічного відділу Шиманський П.П., який особисто давав завдання на проведення перевірки, повинен був здійснювати контроль і в момент, коли потерпілій надавали медичну допомогу знаходився безпосередньо на своєму робочому місці, що підтверджується ним особисто у протоколі опитування комісії з розслідування нещасного випадку, де він зазначає, що висновок ВКК №57 він отримав приблизно о 13.00 год. 14.11.2018 року електронною поштою. Також процедура перевірок дотримання вимог безпеки працівниками залізничного транспорту на залізничних коліях, передбачає вимушене знаходження особи, яка проводить перевірку безпосередньо на робочих місцях працівників, які пов`язані з безпекою руху, у даному випадку це залізничні колії у західній горловині станції Дніпро де перевірялася робота працівників, які здійснюють утримання технічних засобів електропостачання, сигналізації, централізації зв`язку. У цьому випадку, протягом всього часу перевірки, перевіряючи знаходяться під дією тих самих небезпечних і шкідливих факторів, що і працівники, яких вони перевіряють. Перелік таких факторів міститься у п.1.3 Правил, а саме: електрична напруга; підвищена запиленість; підвищений рівень шуму та вібрацій; підвищена або знижена температура повітря; нервово-психічні перевантаження під час виконання робіт на коліях. Таким чином, є підстави вважати, що саме нервово-психічне перевантаження, спричинене інтенсивним рухом поїздів та маневрової роботи і спричинили поштовх для раптового погіршення стану здоров`я. У відповіді на запит голови комісії з розслідування нещасного випадку від 26.04.2021 №36 до Обласного клінічного центру МСЕК, в переліку наявних протипоказань до професійної діяльності ОСОБА_1 , серед інших, чітко вказано про заборону знаходження біля механізмів, що рухаються та запобігання значним нервово-психічним перевантаженням. Станційні колії це саме те місце де присутнє і те і інше, але цей факт, як і інші, вже під час розслідування головою та окремими членами комісії також був проігнорований. З приводу відсутності висновку, який би підтверджував або спростовував наявність впливу, зазначає, що комісія не отримала з наступних підстав. Для того щоб розглянути зазначене питання, з потерпілою по телефону зв`язалися представники лікарні і запросили для участі в ЛЕК, але у зв`язку з тим, що вона в цей час знаходилась у відпустці і за межами області, а її медична картка знаходилась у неї на руках, проведення ЛЕК перенесли до її повернення. Щоб уникнути непорозумінь і офіційно повідомити про причини затримки, лікарнею було направлено лист від 13.05.2021 №01-17/563 в якому коротко продубльовано інформацію, яка вже надавалася раніше у відповідях на два попередні запити голови комісії ОСОБА_8 від 05.04.2021 №ЦБТР-36/71-21 та №ЦБТР 36/73-21, та повідомлено, що медичний висновок у вигляді висновку ЛКК наразі надати нема можливості у зв`язку з вищезазначеними причинами. Цей лист не був відповіддю (медичним висновком), а лише проміжною відповіддю на запит голови комісії. Таким чином, висновок комісії з розслідування, в порушення вимог п.п.7 п.52 Порядку був зроблений за відсутності належного медичного висновку який би підтверджував або спростовував факт впливу шкідливих або небезпечних факторів на факт раптового погіршення здоров`я ОСОБА_1 . Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

09.02.2022 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідно до яких зазначає, що ОСОБА_9 не виконувала роботу пов`язану з рухом поїздів, тобто виконання технологічного процесу по забезпеченню руху поїздів, не виконувала роботи по прибиранню снігу та роботу у нічний час, також позивач не надала медичного висновок, або іншої медичної документації, котра б підтверджувала зв`язок з впливом на неї шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, в супереч вимогам «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків та професійних захворювань і аварій на виробництві» затверджених постановою КМУ №1232 від 30.11.2011 року. Крім того, відповідно довідки про встановлення групи інвалідності причиною вказане загальне захворювання, що в свою чергу виключає те, що подія яка сталася 14.11.2018 року є нещасним випадком, що стався на виробництві. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення позивача, його представників та представника відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено що ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з АТ «Українська залізниця» перебуваючи на посаді головного фахівця Дніпровського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки.

Відповідно до висновку ВКК №57 в результаті побутової травми перелому потиличної кістки в 2010 році ОСОБА_1 за станом здоров`я протипоказана праця в нічний час, відрядження, праця пов`язана з безпекою рухів поїздів, снігоборотьба з 13.11.2018 року по 12.12.2018 року (а.с. 20).

14.11.2018 року під час проведення перевірки за графіком на коліях станції Дніпро відчула погіршення здоров`я через що перевірка була припинена. Позивач повернулася до навчального класу, а в подлальшому було викликано бригаду швидкої допомоги, яка доставила останню до лікарні. Зазначені обставини в судовому засіданні обидві сторони не заперечували.

Відповідно до довідки МСЕК від 27.03.2019 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності за загальним захворюванням та протипоказана важка фізична праця, психоемоційне перевантаження, рекомендована праця в кабінетних умовах без додаткового навантаження (а.с.32).

Наказом від 31.03.2021 №144 в.о. голови правління АТ «Українська залізниця» призначена комісія з розслідування нещасного випадку (раптового погіршення стану здоров`я), що стався 14.11.2018.

Відповідно до висновку комісії зазначеному в Акті розслідування нещасного випадку, що стався 14.11.2018 о 12.30 год. зазначено, що розглянувши всі наявні матеріали розслідування, протокол огляду місця події, протоколи опитування потерпілої, пояснення потерпілої та причетних працівників, висновки медичних закладів, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок (раптове погіршення стану здоров`я) із головним фахівцем Дніпровського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 стався через незадовільний стан здоров`я, та прийняла рішення, визнати його не пов`язаним з виробництвом. Комісія встановила, що нещасний випадок (раптове погіршення стану здоров`я) не пов`язаний з виробництвом та не підпадає під дію пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, Затвердженого постановою КМУ від 17 квітня № 337 (а.с.23-30).

За змістом ст.171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №337 від 17 квітня 2019 року (далі - Порядок).

Пунктом 4 Порядку визначено, що потерпілий або працівник, який виявив нещасний випадок, гостре професійне захворювання (отруєння), чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні вжити всіх можливих заходів, необхідних для надання допомоги потерпілому та негайно повідомити про нещасний випадок безпосередньому керівникові робіт, службі охорони праці підприємства (установи, організації) або іншій уповноваженій особі підприємства (установи, організації). Згідно пункту 8 Порядку, у разі отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи тощо роботодавець зобов`язаний протягом двох годин повідомити підприємствам (установам, організаціям), зазначеним в абзацах четвертому - дев`ятому цього пункту, з використанням засобів зв`язку та не пізніше наступного робочого дня надати на паперовому носії повідомлення згідно з додатком 2.

Відповідно до пункту 9 Порядку, розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу. Строк давності для розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві становить три роки з дня їх настання.

Відповідно до п.12 Порядку, на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія). Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Згідно пункту 30 Порядку, розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії.

Відповідно до п.33 Порядку, комісія зобов`язана: - провести засідання комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), на якому розглянути інформацію про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), розподілити функції між членами комісії, провести зустріч з потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) та скласти протоколи засідання комісії згідно з додатком 4; - обстежити місце, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо) згідно з додатком 7, опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8; - вивчити наявні на підприємстві документи та матеріали стосовно нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу; - визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, згідно з додатком 9; - визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; - визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо для встановлення причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); - з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); - визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом; - установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці; - вивчити документи, що дають змогу відстежити походження нехарчової продукції, під час використання (експлуатації) якої сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) або використання (експлуатація) якої могло стати їх причиною (договори, товарно-супровідну документацію тощо), і подати інформацію про таку продукцію та документи про її походження до відповідного органу державного ринкового нагляду (у разі проведення спеціального розслідування); - розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням), у тому числі пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів з охорони праці; - скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з додатком 11 у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого; - розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 6, 8, 9 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 6, 8, 9 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною); - у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння), пов`язаного з виробництвом, крім акта за формою Н-1, скласти картку обліку професійного захворювання (отруєння) за формою П-5 (далі - картка за формою П-5) згідно з додатком 22; - передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування та примірники таких актів керівнику підприємства (установи, організації) або органу, що утворив комісію (спеціальну комісію), для їх розгляду та затвердження; - дотримуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування та задокументовані в акті за формою Н-1. Обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, а також обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, визначені п.п.52, 53 Порядку.

Згідно пункту 54 Порядку, контроль за своєчасністю та об`єктивністю проведення розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), аварій, підготовкою матеріалів розслідування, веденням їх обліку, вжиттям заходів до усунення причин їх настання здійснюють орган Держпраці та робочі органи Фонду відповідно до їх компетенції.

Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи та представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві (в установі, організації) профспілки. Зазначені в цьому пункті органи та особи у разі виявлення порушень вимог цього Порядку та/або у зв`язку з надходженням від потерпілого (члена його сім`ї чи уповноваженої ними особи) обґрунтованого звернення разом з підтвердними документами щодо незгоди з висновками комісії стосовно обставин та причин нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) вживають відповідно до компетенції заходів для проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-1. Таким чином, у разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держпраці та робочі органи Фонду має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі й за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.

Згідно пункту 55 Порядку, посадова особа Держпраці або її територіального органу має право перевіряти об`єктивність розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації), якість оформлених матеріалів та їх відповідність вимогам цього Порядку, а також отримувати іншу інформацію та документи від роботодавця, що стосуються нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння). За результатами перевірки матеріалів розслідування та/або у разі відмови роботодавця провести розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) чи скласти або затвердити акт за формою Н-1, а також у разі приховування факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) посадова особа Держпраці або її територіального органу має право видавати обов`язковий до виконання припис за формою Н-9 згідно з додатком 24 щодо проведення розслідування, оформлення матеріалів розслідування відповідно до вимог цього Порядку.

Пунктом 58 Порядку передбачено, що протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1. За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).

Голова Держпраці або керівник її територіального органу у разі невиконання спеціальною комісією визначених цим Порядком обов`язків має право призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, притягти до відповідальності посадових осіб територіального органу Держпраці та підприємства (установи, організації), які допустили порушення вимог цього Порядку. Повторне розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) проводиться комісією (спеціальною комісією) в іншому складі (із заміною всіх членів комісії). Висновки повторного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.

Отже, за змістом наведених вище вимог Порядку встановлення причинного зв`язку нещасного випадку, який стався з позивачем ОСОБА_1 , перебуває виключно в компетенції відповідної комісії, яка призначається у встановленому порядку.

Отже, відповідачем виконано вимоги Порядку №337 та складено Акт за формою Н-1, з позначкою НП.

Пунктом 57 Порядку передбачено, що за результатами перевірки об`єктивності розслідування, проведеного комісією підприємства (установи, організації), та у разі виявлення факту недотримання вимог нормативно-правових актів з охорони та гігієни праці під час визначення відповідності умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці, з`ясування обставин і причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), встановлення осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням) Держпраці або її територіальним органом може бути прийнято рішення про призначення одного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння). Якщо Держпраці не прийнято рішення про проведення спеціального розслідування, результати роботи комісії, утвореної роботодавцем, оскаржуються потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) лише у судовому порядку. Рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акта за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, робочим органом Фонду, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні).

Так, Акт від 14.11.2018 року позивачем до суду не оскаржено.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.

Частиною першою ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Позивачем заявляються вимоги про визнання нещасного випадку, який стався 14 листопада 2018 року на території АТ «Укрзалізниця», пов`язаним з виробництвом. В той час, встановлення такого факту в судовому порядку можливо лише в разі оскарження результатів комісії відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ №337 від 17.04.2019 року.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, суд не може перебирати на себе функції уповноваженої спеціальної комісії, встановлювати факт і робити висновки про те, чи відноситься нещасний випадок, що стався з позивачем, до такого, що пов`язаний з виробництвом чи ні. Тобто, встановлення факту нещасного випадку на виробництві не є компетенцією суду.

Приймаючи до уваги той факт, що позивач, до суду не звертався з вимогою про скасування Акту за формою Н-1/НП від 31.05.2021, а суд не є спеціальним суб`єктом щодо встановлення факту пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги.

Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, а саме медичних висновків, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв`язку між виконанням покладених на неї посадових обов`язків та різким погіршенням стану її здоров`я, що сталося 14.11.2018 року, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави визнати зазначені події нещасним випадком, пов`язаним із виробництвом.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №337 від 17 квітня 2019 року, ст.ст. 2-13, 15, 16, 76-89, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд.5, код ЄДРПОУ 4075815) про визнання нещасного випадку, що стався таким, що пов`язаний з виробництвом, відшкодування моральної шкоди та понесених збитків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 червня 2022 року.

Суддя О.П.Румянцев