ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 січня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9087/20

Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/68/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Овсієнка Ю.К. від 18 лютого 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого народилась дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу сторін проживає із ОСОБА_1 . Позивач вказувала, що з 2019 року відповідач проживає окремо, і ухиляється від обов`язку щодо виховання дитини. ОСОБА_1 у позові зазначала, що ОСОБА_3 практично не спілкується з дитиною, не цікавиться її навчанням та досягненнями, а коли спілкується із дитиною, то вчиняє психологічне та фізичне насильство, яке негативно позначається на дитині, у зв`язку з чим позивач неодноразово викликала поліцію. ОСОБА_1 у вимогах заявленого позову просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов`язки.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.02.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.02.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року ухвалено судом при неповному з`ясуванні обставин справи, оскільки ОСОБА_1 за станом здоров`я не мала можливості бути присутньою в судових засіданнях, і тому, не мала можливості надати суду всі докази, які мають значення для вирішення справи, також не було можливості допитати свідків у присутності позивача, в тому числі, і малолітню дочку ОСОБА_4 . Доводи апеляційної скарги стверджують, що ті обставини, які суд першої інстанції вважав встановленими, є недоведеними, при цьому, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що дитина ОСОБА_5 наразі проживає із матір`ю, вітчимом, які займаються вихованням дитини. Доводи апеляційної скарги зазначають, що коли відповідач приходить та спілкується з дитиною, то він здійснює психологічне та фізичне насильство над позивачем, що негативно позначається на дитині. Доводи апеляційної скарги стверджують, що дитина ОСОБА_5 пояснювала матері, що відповідач під час перебування її у нього вдома неодноразово водив дочку мити до ванної кімнати, при цьому торкався статевих органів дочки, у зв`язку з чим позивач зверталась до дитячого гінеколога, психолога, невролога, з метою обстеження дитини на предмет психологічного та фізичного насильства щодо дитини з боку батька. Апелянт вказує, що прямих доказів щодо втручання у фізіологію дівчинки з боку батька на даний час немає, але дитина перебуває у нестабільному психологічному стані, і з негативом відноситься до зустрічей із біологічним батьком. Доводи апеляційної скарги зазначають, що під час зустрічі дитини із батьком був випадок, коли для ефектного відео батько попросив її бігти з гори, при цьому, дитина впала та вдарилась головою, тобто, батько наражає дитину на небезпеку. Доводи апеляційної скарги стверджують, що дитина не хоче ходити на зустрічі із батьком та бабусею, просить її не віддавати їм. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач не з`являлась в судові засідання суду першої інстанції 03.02.2021року та 18.02.2021 року з причини хвороби, при цьому, зверталась до суду із заявами про відкладення розгляду даної справи. Проте, суд першої інстанції 18.02.2021 року розглянув справу у відповідності до п.2 ч.3 статті 223 ЦПК України, за відсутності належним чином повідомленого позивача, у зв`язку із її повторною неявкою до судового засідання. Доводи апеляційної скарги стверджують, що за даних обставин, позивач була позбавлена можливості прийняти участь у судовому розгляді справи, допитати заявлених нею свідків, в тому числі, і неповнолітню сестру малолітньої дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_16 . Доводи апеляційної скарги вказують, що поза увагою суду першої інстанції залишились наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують обґрунтованість вимог заявленого позову. З посиланням на фактичні обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи апеляційної скарги вказують, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кручек О.А. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Бабинець С.П. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 18.02.2021року.

В судове засідання апеляційного суду 17.01.2022 року представник третьої особи Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, належним чином повідомленого про час і місце розгляду даної справи, не з`явився, надавши суду заяву із проханням розглянути справу за відсутності представника третьої особи (а.с.43, том 2). У вказаній заяві зазначено: '' Підтримуємо рішення суду першої інстанції та виконавчого комітету Чернігівської міської ради, від 21 січня 2021 року №30 про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При винесенні рішення судом просимо урахувати інтереси малолітньої дитини''.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони даного спору є батьками дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,107, том 1).

Згідно довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу №38 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 25.02.2020 року №01-32/32 (а.с.7, том 1), вихованням та розвитком дитини ОСОБА_2 займається мати. Вона приймає активну участь у житті дошкільного закладу, є секретарем батьківського комітету групи. Вітчим, ОСОБА_7 , приймає активну участь у вихованні дитини, приводив та забирав дитину із дошкільного закладу. Батько, ОСОБА_3 , не приймає участі у вихованні дитини з червня 2019 року, не з`являвся у дошкільному закладі і не цікавився дитиною.

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01.04.2019 року, із ОСОБА_3 та користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.01.2019 року та до повноліття дитини (а.с.8-10, том 1).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28.10.2019 року, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, 14.02.2009 року, актовий запис №204 - розірвано (а.с.11-13, том 1).

З акту про фактично проживаючих осіб від 03.03.2020 року (а.с.15, том 1) вбачається, що ОСОБА_1 , 1982 р.н. та ОСОБА_2 , 2013 р.н., із вересня 2019 року, і по теперішній час не зареєстровані, але проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Виконавчого Комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради №54 від 10.03.2020 року (а.с.49, том 1), ОСОБА_3 було дозволено забирати для спілкування малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 год. суботи до 17.00 год. неділі, за умови задовільного стану здоров`я дитини, повідомлення матері дитини про місце перебування, обов`язкового повернення дитині матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку.

Відповідно до довідки Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області №5922 від 28.05.2020 року про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні (а.с.69, том 1), 22.05.2020 року надійшло звернення від ОСОБА_1 , яка просить провести профілактичну розмову із колишнім чоловіком ОСОБА_3 по факту побачень із дитиною. ОСОБА_3 повідомив, що колишня дружина ОСОБА_1 протягом року переховує дитину від нього, хоча він має рішення органу опіки Новозаводської районної ради №54 від 10.03.2020 року; по даному факту вже неодноразово звертався до поліції, останній раз звернення зареєстровано в ЖЄО №21177 від 09.05.2020 року.

Згідно довідки Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 05.08.2020 року (а.с.74, том 1), 15.07.2020 року та 23.07.2020 року надійшли звернення від ОСОБА_1 , яка просить провести профілактичну роботу та прийняти міри до колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який непристойно поводив себе у ванній кімнаті по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_2 , 2013 року народження, коли її купав. В ході подальшої перевірки був опитаний ОСОБА_3 , який повідомив, що колишня дружина постійно вигадує різні підстави, щоб йому не бачитись з їх спільною дитиною. Зазначив, що коли вони проживали разом, то дитину постійно купав він, так як у ОСОБА_9 проблеми з гігієною. Під час купання у ванній кімнаті завжди був одягнений. Вважає, що все це вигадує його колишня дружина та налаштовує дитину проти нього. У довідці зазначено: ''… складу кримінального правопорушення не вбачається. Проведення перевірки по повідомленню заявника доцільно закінчити. Матеріали перевірки направити до СМ ЧВП ГУНП в Чернігівській області. Надати відповідь заявнику''.

Матеріали справи містять в собі подання (повідомлення) до Чернігівськго відділу поліції ГУНП у Чернігівській області щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст.382 Кримінального кодексу України від 02.07.2020 року №58739, за підписом старшого державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.72-73), том 1, в якому старший державний виконавець просить вирішити питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , у зв`язку з невиконанням нею рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06.02.2020 року, яким задоволено позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про усунення перешкод у спілкуванні баби з онукою та визначення її участі у вихованні онуки.

24.11.2020 року ЧВП ГУНП в Чернігівській області було складено довідку №13978 про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні, згідно якої за результатами перевірки звернення ОСОБА_3 від 15.11.202020 року щодо невиконання колишньою дружиною ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків по відношенню до їх спільної дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, дитина не відвідує навчальний заклад без поважних причин, працівниками сектору ювенальної превенції ЧВП ГУНП в Чернігівській області було з`ясовано, що дитина часто хворіє та перебуває на сімейній (домашній) формі навчання (а.с.80, 80,зворот, том 1).

10.08.2020 року, 12.10.2020 року (а.с.77, 77,зворот, 78, 78,зворот, том 1), ОСОБА_3 звертався із письмовими заявами до КНП "Чернігівська обласна дитяча лікарня" Чернігівської обласної ради з приводу надання інформації щодо стану здоров`я його дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із довідок ЧВП ГУНП в Чернігівській області про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні №2910 від 19.03.2020 року (а.с.62, том 1), №4682 від 30.04.2020 року (а.с.65, том 1), №5784 від 26.05.2020 року (а.с.68, том 1), №9231 від 07.08.2020 року (а.с.75, том 1), ОСОБА_3 звертався до ЧВП ГУНП в Чернігівській області з приводу того, що його колишня дружина ОСОБА_1 не надає йому можливості бачитись із дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки від 25.06.2020 року ЧВП ГУНП в Чернігівській області про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні (а.с.111, том 1), ОСОБА_1 зверталась до ЧВП ГУНП в Чернігівській області з приводу вжиття заходів до колишнього чоловіка ОСОБА_3 та бабусі її дитини ОСОБА_10 , які постійно вимагають віддати дитину.

Наказом директора Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19 Чернігівської міської ради від 02.11.2020 року №251 (а.с.83, том 1), на підставі заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_2 було переведено на сімейну (домашню) форму навчання з 02.11.2020 року.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 1-Д класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №19 м.Чернігова ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дівчинка має добрий загальний розвиток, спокійна, урівноважена, з 2.11.20 переведена на сімейну форму навчання (а.с.104, том 1).

Як вбачається із супровідного листка №173 та талону до супровідного листка №173 ЛПЗ ''Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф'' Чернігівської обласної ради (а.с.114, том 1), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.10.2018 року впала та вдарилась головою, у супроводі батьків була доставлена до травмпункту.

Згідно результатів огляду №13377349 від 24.07.2020 року (а.с.118, том 1), дитячим/підлітковим гінекологом КНП Дитяча поліклініка №1 Чернігівської міської ради було проведено обстеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до результатів огляду №13480308 від 28.07.2020 року (а.с.119, том 1), дитячим неврологом КНП Дитяча поліклініка №1 Чернігівської міської ради було проведено обстеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ''Висновок: рекомендовано консультація дитячого психіатра''.

З листа Чернігівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 03.08.2020 року №944 вбачається, що психологом центру була проведена бесіда з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої дівчинка поводила себе спокійно та із задоволенням малювала (а.с.147, том 1).

21.12.2019 року (а.с.107, том 1) Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_11 .

Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви від 11.12.2020 року (а.с.106, том 1), ОСОБА_7 бажає удочерити ОСОБА_2 , яка вважає та називає його своїм батьком, про яку він піклується та з якою мешкає разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про сплату аліментів Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 11.06.2020 року №24640/10 (а.с.58, том 1), згідно матеріалів виконавчого провадження №59439757 в/л 2/751/427/19 від 03.04.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 дійсно сплачував аліменти в період з 01.06.2019 року по 31.05.2020 року, та становить 19 408, 77 коп.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 04.01.2021 року №59439757/10 (а.с.169, том 1), заборгованість ОСОБА_3 за виконавчим листом №2/751/427/19 від 03.04.2019 року, виданим Новозаводським районним судом м.Чернігова про аліменти у розмірі 1/6 ч. щомісяця на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 31.12.2020 року, складає 1 081 грн. 19 коп.

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради №30 від 21.01.2021 року (а.с.170, том 1) затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських права ОСОБА_3 по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (додаток 2) (а.с.171-172, том 1).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.02.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_9 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини. При цьому, судом враховано висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу. Судом першої інстанції встановлено, що батько малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , не втратив інтересу до участі у вихованні дитини (звертався до органу опіки та піклування щодо його участі у вихованні дитини, і на виконавчому комітеті було затверджено відповідне рішення (а.с.49, том 1); звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною та визначення участі у вихованні доньки (а.с.46-48, том 1). Суд першої інстанції вказав у оскаржуваному рішенні від 18.02.2021року, що матеріали справи містять відомості, надані правоохоронними органами та органами опіки та піклування, з яких вбачається, що позивач періодично змінювала місце проживання своє та дитини - м. Бровари; с.Галиця Ніжинського району Чернігівської області; АДРЕСА_2 (а.с.59,62,64,65,66, том 1), чим ускладнювала спілкування батька із дитиною; у період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року відповідач часто приводив та забирав дитину з дитячого садочку (а.с.85, том 1); у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів лише за останній місяць. Вирішуючи даний спір по суті, суд першої інстанції врахував вимоги статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, в якій зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача задоволенню не підлягають, оскільки вони не доводять ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та є передчасними.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 8 Закону України ''Про охорону дитинства'', кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 статті 12 Закону України ''Про охорону дитинства'', виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Згідно роз`яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року ''Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав'', зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради №30 від 21.01.2021 року (а.с.170, том 1) затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських права ОСОБА_3 по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (додаток 2) (а.с.171-172, том 1).

Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року ухвалено судом при неповному з`ясуванні обставин справи, оскільки ОСОБА_1 за станом здоров`я не мала можливості бути присутньою в судових засіданнях, і тому, не мала можливості надати суду всі докази, які мають значення для вирішення справи, також не було можливості допитати свідків у присутності позивача, в тому числі, і малолітню дочку ОСОБА_4 . Доводи апеляційної скарги стверджують, що ті обставини, які суд першої інстанції вважав встановленими, є недоведеними, при цьому, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач не з`являлась в судові засідання суду першої інстанції 03.02.2021року та 18.02.2021 року з причини хвороби, при цьому, зверталась до суду із заявами про відкладення розгляду даної справи. Проте, суд першої інстанції 18.02.2021 року розглянув справу у відповідності до п.2 ч.3 статті 223 ЦПК України, за відсутності належним чином повідомленого позивача, у зв`язку із її повторною неявкою до судового засідання. Доводи апеляційної скарги стверджують, що за даних обставин, позивач була позбавлена можливості прийняти участь у судовому розгляді справи, допитати заявлених нею свідків, в тому числі, і неповнолітню сестру малолітньої дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_16 .

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання суду першої інстанції 03.02.2021 року позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с.142, том 1), не з`явилась, надавши суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання через хворобу (а.с.156, том 1). Судом першої інстанції дане клопотання позивача було задоволено, і розгляд справи було відкладено на 18.02.2021 року на 11 год. 30 хв. В судове засідання 18.02.2021 року позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с.164, том 1), повторно не з`явилась, надавши суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання через хворобу її та дитини (а.с.166, том 1). Згідно п.2 ч.3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до приписів п.2 ч.3 статті 223 ЦПК України, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомленого про день та час розгляду справи позивача ОСОБА_9 , у зв`язку з її повторною неявкою в судове засідання.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що виходячи із приписів статті 90 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів, при цьому згідно ч.1,ч.2,ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги зазначають, що коли відповідач приходить та спілкується з дитиною, то він здійснює психологічне та фізичне насильство над позивачем, що негативно позначається на дитині. Доводи апеляційної скарги стверджують, що дитина ОСОБА_5 пояснювала матері, що відповідач під час перебування її у нього вдома неодноразово водив дочку мити до ванної кімнати, при цьому торкався статевих органів дочки, у зв`язку з чим позивач зверталась до дитячого гінеколога, психолога, невролога, з метою обстеження дитини на предмет психологічного та фізичного насильства щодо дитини з боку батька. Апелянт вказує, що прямих доказів щодо втручання у фізіологію дівчинки з боку батька на даний час немає, але дитина перебуває у нестабільному психологічному стані, і з негативом відноситься до зустрічей із біологічним батьком.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів, у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України, на підтвердження вчинення відповідачем вищезазначених дій по відношенню до дочки ОСОБА_4 . В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вказує, що прямих доказів щодо втручання у фізіологію дочки ОСОБА_2 з боку батька на даний час немає.

З метою повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи, в порядку приписів п.4 ч.5 статті 12 ЦПК України, апеляційним судом було здійснено запит до Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області щодо розгляду заяви ОСОБА_9 до ВКП ЧВП Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області від 23.07.2020 року про вжиття заходів до колишнього чоловіка ОСОБА_9 - ОСОБА_3 , ''який погано ставиться до спільної доньки ОСОБА_2 , коли забирає її до себе за рішенням суду'' (а.с.260,261, том 1).

18.11.2021 року на адресу апеляційного суду із Управління превентивної діяльності (відділ ювенальної превенції) Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області надійшли копії матеріалів перевірки №9012 щодо розгляду заяви ОСОБА_9 до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 23.07.2020 року (а.с.7, 8-38, том 2).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.07.2020 року (а.с.15, том 2), ОСОБА_1 звернулась до ВКП ЧВП Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області із заявою. Зміст заяви: ''Прошу Вас вжити заходів до мого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який погано ставиться до нашої спільної доньки ОСОБА_2 , коли забирає її до себе по рішенню суду''.

Як вбачається із довідки від 05.08.2020 року про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні (а.с.37, том 2), ''15.07.2020 року до поліції звернулась ОСОБА_1 , яка просить провести профілактичну роботу з колишнім чоловіком, під час того, коли її дитина перебуває й його матері. 23.07.2020 року надійшло звернення від ОСОБА_9 , яка просить прийняти міри до колишнього чоловіка, якій непристойно поводив себе у ванній кімнаті по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2013 р.н., коли її купав. В ході перевірки було опитано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила, що декілька років тому, коли саме не пам`ятає, батько купав її у ванній кімнаті, торкаючись її полових органів, їй це не сподобалось, проте матері раніше не казала. В ході подальшої перевірки був опитаний ОСОБА_3 , який повідомив, що колишня дружина постійно вигадує різні підстави, щоб йому не бачитись з їх спільною дитиною. Зазначив, що коли вони проживали разом, то дитину постійно купав він, так як у ОСОБА_9 проблеми з гігієною. Під час купання у ванній кімнаті завжди був одягнений. Вважає, що все це вигадує його колишня дружина та налаштовує дитину проти нього. Таким чином, враховуючи вищезазначене, складу кримінального правопорушення не вбачається.

Вважав би: 1.Проведення перевірки по повідомленню заявника доцільно закінчити. 2.Матеріали перевірки направити до СМ ЧВП ГУНП в Чернігівській області. 3.Надати відповідь заявнику''.

Згідно листа від 05.08.2020 року Чернігівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області ''Про надання інформації'' на ім`я ОСОБА_1 (а.с.38, том 2), '' Повідомляю Вам , що Ваше звернення до поліції зареєстровано в ЖЄО №34521 від 15.07.2020 року та ЖЄО №36137 від 23.07.2020 року, по якому було проведено перевірку в установленому порядку. В ході проведення перевірки було опитано ОСОБА_2 , 2013 р.н., зроблений запит до Чернігівського міського центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді щодо надання висновку її психологічного тестування. Було опитано та проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_3 , 1984 р.н., та роз`яснені норми чинного законодавства України. Таким чином, враховуючи вищезазначене, складу кримінального правопорушення не вбачається. З матеріалами перевірки Ви можете ознайомитись за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечував щодо доводів позивача ОСОБА_9 відносно вчинення ним психологічного та фізичного насильства по відношенню до дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач вказував про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2 , а також про перешкоджання позивачем його спілкуванню із дитиною.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів, у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України, на підтвердження вчинення відповідачем дій, про які зазначає ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги, по відношенню до дочки ОСОБА_4 . При цьому, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вказує, що прямих доказів щодо втручання у фізіологію дочки ОСОБА_2 з боку батька на даний час немає.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що під час зустрічі дитини із батьком був випадок, коли для ефектного відео батько попросив її бігти з гори, при цьому, дитина впала та вдарилась головою, тобто, батько наражає дитину на небезпеку.

Як вбачається із супровідного листка №173 та талону до супровідного листка №173 ЛПЗ ''Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф'' Чернігівської обласної ради (а.с.114, том 1), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.10.2018 року впала та вдарилась головою, у супроводі батьків була доставлена до травмпункту.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач пояснив, що дані події відбулись під час його прогулянки із дочкою у парку, після чого були вжиті заходи щодо надання дитині медичної допомоги.

Відповідно до ч.2 статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2021року відносно того, що оцінка судом зібраних у справі доказів у їх сукупності, не дає підстав для висновку про задоволення вимог заявленого позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги вказують, що поза увагою суду першої інстанції залишились наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують обґрунтованість вимог заявленого позову, в тому числі, і нотаріально посвідчена заява вітчима ОСОБА_2 - ОСОБА_7 про бажання удочерити ОСОБА_4 .

Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви від 11.12.2020 року (а.с.106, том 1), ОСОБА_7 бажає удочерити ОСОБА_2 , яка вважає та називає його своїм батьком, про яку він піклується та з якою мешкає разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року, оскільки наявність нотаріально посвідченої заяви вітчима ОСОБА_2 - ОСОБА_7 про бажання удочерити ОСОБА_4 , не може бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , в контексті приписів статті 164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 26.12.2018 року у справі №404/6391/16-ц, в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №641/2867/17-ц Верховним Судом зроблено висновки про те, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський Суд з прав людини у справі ''Хант проти України'' від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58).

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_9 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.02.2021 року підлягає залишенню без змін.

Приймаючи до уваги, що ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.07.2021 року (а.с.229-230, том 1), було задоволено клопотання ОСОБА_9 та відстрочено їй сплату судового збору у розмірі 1 261 грн. 20 коп. на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за подання апеляційної скарги на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.02.2021 року у даній цивільній справі, апеляційний суд на підставі ч.1 статті 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18 лютого 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 21.01.2022 року.

Головуючий: Судді: