Справа № 129/320/21
Провадження по справі № 2/129/141/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Бондар О.В.

з участю секретаря Килівник Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

її представника адвоката Долі О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору Гайсинська міська рада Орган Опіки та піклування (Служба у справах дітей Гайсинської міської ради) про визначення місця проживання дитини, -

установив:

02.02.2021 р. ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Відповідач ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування Краснопільської сільської ради Гайсинського району, Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради Вінницької області про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 07.05.2021 р. прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

15.02.2022 р. адвокат Семчук С.В. подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 біля батька ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.02.2022 р. закрито підготовче судове у цивільній справі, призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26.09.2022 р. заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 задоволено, залишено без розгляду її зустрічний позов до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійний вимог щодо предмета спору Краснопільська сільська рада Орган Опіки та піклування, Гайсинська міська рада Орган Опіки та піклування (Служба у справах дітей Гайсинської міської ради) про визначення місця проживання дитини.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що він з відповідачем ОСОБА_2 в період з 18.10.2009 р. по 24.02.2021 р. перебували у шлюбі; ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , мати дитини ОСОБА_2 хворіє на психічне захворювання, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, сторони проживали разом до серпня 2020 р., потім ОСОБА_2 отримала психологічну травму після смерті близької їй людини, її хвороба загострилася, ОСОБА_1 , турбуючись про здоров`я дружини та безпеку дитини через її агресію до оточуючих, неконтрольовану поведінку у хворобливому стані відносно дитини (завдавала дитині загрозу її життю та здоров`ю), забезпечив лікування дружини в психіатричній лікарні, однак звідти ОСОБА_2 забрала її мати, перервавши курс її лікування, також дружина забрала сина і проживала з ним у будинку своєї матері в с.Грузьке Гайсинського району, наступного дня дитину привезли батьку зі скаргою на алергію у дитини, ОСОБА_1 побачив негативні зміни у поведінці малолітньої дитини та місця укусів на шкірі, з того дня ОСОБА_4 по даний час проживає з батьком, у догляді за дитиною йому допомагає його мати ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_2 , дитина відвідує позивач ОСОБА_1 має житло, роботу і дохід у виді заробітної плати підсобним робітником на ТОВ «Гайсинський молокозавод», виховує сина, дбає про його фізичний та духовний розвиток, мати періодично бачиться з дитиною, батько сприяє їх зустрічам і спілкуванню, вважає, що проживання дитини з матір`ю не буде.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з колишньою дружиною та матір`ю свого сина ОСОБА_2 перебуває у гарних стосунках, не перешкоджає зустрічам матері із сином, бажає, щоби мати приймала участь у вихованні сина.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю, суду пояснила, що дуже любить свого сина ОСОБА_6 , одинадцять років в шлюбі проживала у ОСОБА_1 , має гарні стосунки з його матір`ю і сестрою, які допомагали їй доглядати за сином, вважає, що їх сину буде краще у батька, де він у безпеці, за ним гарно доглядає батько, вона хворіє на психічну хворобу і деякий час лікувалася, на сьогодні стан її добрий, проте її батьки, з якими вона проживає, часто конфліктують, свого житла та офіційної роботи ОСОБА_2 не має, вона надалі буде приймати участь у вихованні свого сина, приїздити до нього.

Представник позивача адвокат Семчук С.В. в судове засідання не з`явився, позивач погодився на розгляд справи у відсутність його представника.

Представник Служби у справах дітей Гайсинської міської ради Дяченко Г.М. у вступному слові вимоги первісного позову визнала повністю, просила суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 біля батька ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 в інтересах малолітньої дитини, з огляду на те, що батьком повністю забезпечено його розвиток фізичний та духовний, дитина має все необхідне для гармонійного життя та розвитку.

Представник Служби у справах дітей Гайсинської міської ради Кучеренко О.С. просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник Краснопільської сільської ради Москальчук М.М. в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність, просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 біля батька ОСОБА_1 .

З`ясувавши позиції сторін, представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_5 , з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, з урахуванням вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі в період з 18.10.2009 р. по 24.02.2021 р., проживали за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 ; весь час, в тому числі, і з дня народження їх сина подружжя проживало в АДРЕСА_2 , з серпня 2020 р. ОСОБА_2 проживає з ним у будинку своєї матері в с.Грузьке Гайсинського району, дитина ОСОБА_4 по даний час проживає з батьком, у догляді за дитиною йому допомагає його мати ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 має житло, роботу і дохід у виді заробітної плати підсобним робітником на ТОВ «Гайсинський молокозавод», виховує сина, дбає про його фізичний та духовний розвиток, ним забезпечено розвиток малолітньої дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищімати періодично бачиться з дитиною, батько сприяє їх зустрічам і спілкуванню.

Відповідно до довідки-характеристики Кунянської сільської ради № 937 від 09.09.2020 р. та довідки-характеристики ТОВ «Гайсинський молокозавод» ОСОБА_1 за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 3 від 11.11.2020 р. вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Згідно Актів обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 09.09.2020 р. та від 11.05.2021 р. в АДРЕСА_3 його матеріально-побутові умови проживання задовільні, в наявності є все необхідне для проживання і виховання дитини.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської районної ради» № 2023 від 09.09.2020 р. та довідки лікаря-психіатра цієї ж установи від 09.09.2020 р. ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 , знаходиться на обліку у лікаря-психіатра.

Згідно довідки Краснопільської сільської ради № 60 від 08.04.2021 р. ОСОБА_2 дійсно з 08.08.2020 р. по даний час проживає в будинку своєї матері ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 16.04.2021 р. в АДРЕСА_4 матеріально-побутові умови проживання її сім`ї є сприятливими для подальшого проживання сина ОСОБА_3 разом з матір`ю.

Відповідно до виписки від 14.04.2021 р. із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім..О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_2 вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 23.12.2020 р. по 20.01.2021 р., хворіє на параноїдну шизофренію з 2003 р., з того часу багаторазово лікувалася у ВОКПЛ, востаннє з 07.07.2020 р. по 22.07.2020 р., виписана з відділення 20.01.2021 р. з покращенням.

Згідно довідки № 208 від 9.04.2021 р. Гайсинського УСЗН ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу як інвалід 2 групи з дитинства.

Відповідно до довідки Закладу дошкільної освіти «Вербиченька» № 5 від 14.09.2021 р. ОСОБА_4 , 2018 р.н., дійсно відвідує ЗДО «Вербиченька» с.Куна з 01.09.2021 р.

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_4 на момент огляду не виявлено дитячої кімнати, де дитина може перебувати і яка для неї об лаштована, зі слів матері і родичів дитячі ліжечко, одяг і все необхідне були придбані і завезені до дитини, яка проживає з батьком в АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Закладу дошкільної освіти «Вербиченька» № 1 від 26.01.2022 р. за період з 01.09.2021 р. по 26.01.2022 р. ОСОБА_2 не проявляла ніякої материнськ4ої турботи, не приймала участі у вихованні та навчанні сина ОСОБА_3 , 2018 р.н., жодного разу не відвідувала його у дитячому садку.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

За правилами, передбаченими статями 157, 160, 161 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За частиною четвертою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У відповідності до частини третьої статті 29 Цивільного кодексу місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Суд зазначає, що вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам останніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Відповідно до ч. 4, 5 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже, під час розгляду справи щодо визначення місця проживання дитини суд, насамперед, виходить з інтересів дитини ОСОБА_3 , враховує його сталі соціальні зв`язки за його теперішнім з народження місцем проживання біля батька в АДРЕСА_2 , де він з 1.09.2021 р. постійно відвідує дитячий дошкільний навчальний заклад «Вербиченька», матеріально-побутові умови для нього батьком якнайкраще забезпечені, у догляді за дитиною допомагає бабуся ОСОБА_5 та сестра батька ОСОБА_2 , батько ОСОБА_1 має житло, роботу і дохід у виді заробітної плати підсобним робітником на ТОВ «Гайсинський молокозавод», виховує сина, дбає про його фізичний та духовний розвиток, ним забезпечено розвиток малолітньої дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі,мати періодично бачиться з дитиною, батько сприяє їх зустрічам і спілкуванню, - дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).

Під час визначення основних інтересів дитини ОСОБА_3 у конкретному випадку суд враховує дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, де він зростає з народження, має спілкування також із матір`ю, батько сприяє їх зустрічам і участі матері ОСОБА_2 у вихованні дитини, яка визнає, що якнайкраще її сину зростати та виховуватися біля батька; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яке створене батьком за місцем його проживання із сином (рішення від 16 липня 015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Таким чином, батько і мати мають рівнозначні права при визначенні місця проживання дитини. Пріоритет мають лише інтереси самої дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітнього сина ОСОБА_3 , піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням його віку, суд виважає, що на даний час проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме розвитку дитини як психологічному, так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє матір права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні. Таким чином, на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі ст.ст.157, 160, 161 СК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 199, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення судом виготовлено 5.10.2022 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя: