П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року

Справа № 591/8465/20

Провадження: № 22-ц/824/3851/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Вербової І.М. Нежури В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Ейсмонта Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року, ухвалене під головування судді Слободянюк А.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2020 року він звернувся до відділення № 13 ТОВ «Нова пошта» в м.Суми для отримання послуг з перевезення посилки - картини в село Мала Любаша Рівненської області, відділеня № 1 на ім`я ОСОБА_2 . Працівник ТОВ «Нова пошта»прийняв відправлення, видавши експрес-накладну № 3065 зописомпосилки:картина, оголошенавартість1600 грн.; зворотня доставка - грошовий переказ 1600 грн., платник зворотньої доставки - ОСОБА_3 , доставку оплачує отримувач - 48 грн., розрахункова дата прибуття - 23.09.2020 року до 15:00 год. У зв`язку з відмовою ОСОБА_4 від отримання відправлення, йому, позивачу, було повернуто вантаж по експрес-накладній № 1134.При отриманні відправлення, ним у присутності представника ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_5 було оглянуто вантаж і виявлено пошкодження зовньошньої та додаткової упаковки посилки та відсутність в ній картини, про що було складано акт приймання-передачі від 06.10.2020 року. 08.10.2020року він, ОСОБА_1 , звернувся до ТОВ «Нова пошта» з претензією, в якій вказав, що відправлена картина була запаяна між двома скляними пластинами, заклеєними клеєм, та скотчем,приклеєно напис не відкривати . Посилка повернулась з розбитом склом і вісутністю між ними картини, що підтверджено актом приймання-передачі, однак відповідач відмовив йому у виплаті компенсації.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Ейсмонт Є.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити новепро задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що пошкодження зовнішньої та внутрішньої упаковки не пов`язане із транспортуванням є недоведеним в силу вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Відповідачем така обставина не доведена жодними доказами. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що посилка відправлялась позивачем у цілій упаковці, в той час коли в акті приймання-передачі вказано про пошкодження зовнішньої та додаткової упаковки.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 19 січня 2022 року відкритоапеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, 20.09.2020 року у відділенні № 13 м.Суми ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_1 отримав послуги з перевезення посилки (картини) в село Мала Любаша Ровенської області, відділеня № 1 на ім`я ОСОБА_6 .

Згідно згідно експрес-накладної № 3065 ОСОБА_1 передав працівнику ТОВ «Нова пошта» посилку, опис посилки:картина, вага 0,5 кг, оголошена вартість 1600,00 грн.; зворотня доставка - грошовий переказ 1600 грн., платник зворотньої доставки - ОСОБА_3 , доставку оплачує отримувач - 48 грн., розрахункова дата прибуття - 23.09.2020 рокудо 15:00 год. (а.с.9).

У звязку з відмовою ОСОБА_4 від отримання посилки, 28.09.2020 року по експрес-накладній № 1134 вантаж було повернуто відправнику ОСОБА_1 .

Згідно акту приймання-передачі від 06.10.2020 року, при отриманні ОСОБА_1 відправлення у присутності представника ТОВ «Нова пошта» Дубовського В.В. оглянуто вантаж і виявлено пошкодження зовньошньої та додаткової упаковки посилки, відсутність в ній картини. Стан зовнішньої упаковки: була у використанні, розірвана. Стан додатковї упаковки всередині (якщо є): була у використанні, розірвана. Стан вмісту відправлення: прийшов вантаж, а саме: картина, по поверненню, зміст відправлення відсутній. Спеціальне маркування Обережно крихне - немає; спеціальне маркування - немає. Огляд здійснювався в момент отримання відправлення. Вказана і додаткова інформація: до моменту відкриття не можливо було виявити, що вміст відправлення відсутній (а.с.10).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено спричинення збитків саме відповідачем, відсутні докази заподіяної шкоди та її розмір, а також не надано доказів, які б свідчили про наявність прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором.

Частиною 3 ст.909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладеної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відносини сторін регулюються нормами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому,обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема, внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Стаття 924 ЦК України зберігає раніше прийняті в цивільному праві України принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК України) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК України).

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов`язку усунення зазначених обставин; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Отже, перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статі 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Переважному застосуванню підлягають саме норми статті 924 ЦК України в частині обов`язку доведення вини, оскільки зазначена стаття передбачає підстави звільнення перевізника від відповідальності.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя ст. 89 ЦПК України).

Встановлено, що на підставі Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень та відповідно до накладних між сторонами досягнуто згоди з перевезення та доставки до с. Мала Любаша Рівненської області, відділеня № 1 посилки, оголошеною відправником вартістю 1600 грн.

Розділом 6 договору про надання послуг з організації перевезення відправлень встановлена відповідальність експедитора за втрату відпроавлення: зокрема, 6.2.2. у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора Експедитор повертає Замовнику суму, що дорівнює йогооголошеній вартості (але не більше від фактичної вартості відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. Уразі повної компенсації за пошкодження відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію; 6.2.4. Експедитор не несе відповідальності за пошкодження відправлення без упаковки або в упаковці, що не забезпечує його цілісності чи не відповідає особливостям відправлення. 6.2.6. якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника; 6.2.7. експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість(схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також у випадку, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з ушкодженнями відправлення.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, відповідач не надав та не направив до суду належних та достатніх доказів того, що вантаж було втрачено не з його вини.

Напроти, в акті прийому-передачі вказано про пошкодження упаковки, при цьому, та обставина, що до моменту відкриття неможливо було встановити відсутність товару, не спростовує факту пошкодження цієї упаковки до моменту отримання відправлення позивачем та його огляду.

Доказів на підтвердження того, що упаковка була пошкоджена саме позивачем при розкритті посилки, або що посилка була без упаковки, або в упаковці, що не забезпечує її цілісності чи не відповідає особливостям відправлення, або, що упаковка була пошкоджена внаслідок огляду посилки отримувачем, відповідачем ТОВ «Нова пошта» суду не надано.

Таких обставин не зазначено і в акті прийому-передачі від 06.10.2020 року. Також в акті не зазначено, що пошкодження зовнішньої та внутрішньої упаковки посилки не пов`язане з транспортуванням, для огляду вантажу позивач здійснив розкриття упаковки, акт складено по факту розкритої упаковки, а тому суд першої інстанції належним чином не дослідивши подані сторонами докази, помилково вважав такі обставини встановленими.

Також відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що втрата вантажу відбулася внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало.

Також колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності розміру оголошеної вартості вантажу, який позивач просив стягнути на свою користь, оскільки умовами публічного договору прямо передбачено, що у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора Експедитор повертає Замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше від фактичної вартості відправлення). Будь-яких інших умов щодо визначення розміру компенсації за втрату вантажу умови публічного договору не містять.

Працівниками ТОВ «Нова пошта» було прийнято на перевезення відправлення (посилку), що підтверджується копією експрес-накладної №3065 від 20.09.2020 року, в якій оголошена вартість посилки вказана 1600 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог частин 1-3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн, що разом складають 2208,80 грн., підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача ТОВ «Нова пошта».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ейсмонта Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (, місцезнаходження: 03026, м. Київ, Столичне шосе, 103, корп. 1, пов. 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування вартості втраченого вантажу у розмірі 1600 (одну тисячу шістсот) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (, місцезнаходження: 03026, м. Київ, Столичне шосе, 103, корп. 1, пов. 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2208,80 (дві тисячі двісті вісім) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді І.М. Вербова

В.А. Нежура