Справа № 530/1856/21
Номер провадження 2/530/125/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Пилипенка С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

Акціонерного товариства «Мегабанк», що знаходиться за адресою: 61002, м.Харків, вул.Алчевських, 30 до ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Акціонерне товариство «Мегабанк» звернулося до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за № 185-002-850-2-19-Г від 18.11.2019 року, в сумі - 24852,73 грн. та судовий збір в сумі 2270 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 січня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано п"ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня вручення копії ухвали та додатків до неї.

Відповідач, ОСОБА_1 , в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідність подання відзиву (а.с. 65,67), а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов"язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов"язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об"єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз"яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов"язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов"язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України, встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов"язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов"язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов"язковою для суду.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об"єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Відповідно дост. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні було встановлено, що 18 листопада 2019 року між ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «МЕГАБАНК», (надалі - Позивач) було укладено Кредитний договір № 185-002-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) (надалі - Кредитний договір).

Згідно з п. п. 1.1, 1.2. Кредитного договору, Позивач надає Відповідачу грошові кошти (далі - Кредит) на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою в сумі та на умовах визначених Договором, які Відповідач зобов`язався повернути Позивачу, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з договором.

Відповідно до п. п. 2.2, 2.3. та 2.4. Кредитного договору Кредит надається Відповідачу в сумі 15 560,17 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 17 коп. на строк з 18 листопада 2019 року до 17 листопада 2020 року включно, процентна ставка за користування Кредитом, що нараховується на суму заборгованості - 15 (п`ятнадцять) річних.

Згідно з п. 4.1. Кредитного договору повернення Кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором.

(Ануїтетними платежами в розумінні цього пункту є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати Відповідачем та направляються на погашення суми Кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього Договору за умови виконання зобов`язання Відповідачем заборгованість його повністю погашається).

Пунктом 4.2. Кредитного договору зазначено, що платіжний період - календарний місяць.

Перший платіжний період - перший місяць користування Кредитом, який починається з дня надання Кредиту та закінчується останнім днем цього календарного місяця.

Розмір першого ануїтетного платежу дорівнює розміру нарахованих процентів за користування Кредитом у перший платіжний період.

Останній платіжний період - останній місяць користування Кредитом, який починається першого дня цього календарного місяця та закінчується в термін, вказаний в пункті 2.2 Договору.

Позивач виконав зобов`язання, передбачене Кредитним договором, видавши грошові кошти в розмірі 15 560,17 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 17 коп., що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_1 за період з 18.11.2019 р. по 30.09.2021 р. та заявою на видачу готівки TR.2066591.4818.4153 від 18.11.2019 р..

Пунктом 2.9. Кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця і становить 1 955,39 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 39 коп..

Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору, Відповідач зобов`язаний повернути одержаний Кредит у повному обсязі до 16.00 години 17 листопада 2020 року.

Пунктом 1.3. Кредитного договору передбачено, що цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК» (надалі - Правила).

Відповідно до пункту 5.5. Кредитного договору, своїм підписом Відповідач підтверджує, що з Правилами, які розміщені на офіційному сайті Позивача www.megabank.ua та/або у відділеннях Банку, а також умовами Договору, ознайомлений і згодний. Шрифт тексту, що застосований у Правилах, Договорі та додатках до нього, жодним чином не ускладнюють його читання та розуміння змісту та суті цих документів.

Згідно з п. 3.2.3. Кредитного договору, Відповідач зобов`язався своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах.

З 01.01.2020 р. Відповідачем порушуються умови та строки сплати платежів за Кредитом.

Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору, в разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, Позивач обліковує заборгованість за Кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини Сторін за цим Договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту Позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11. цього Договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород Відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору.

З 04.05.2020 р. Відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних.

Станом на 01.10.2021 р. заборгованість за кредитом складає 14 354,33 (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 33 коп., що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_2 за період з 18.11.2019 р. по 30.09.2021 р. та розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 01.10.2021 р..

Відповідно до пункту 4.3. Кредитного договору, нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

В порушення п. п. 1.1., 4.1. Кредитного договору, Відповідачем не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 01.01.2020 р. по 30.09.2021 р. включно в розмірі 773,30 (сімсот сімдесят три) грн. 30 коп., що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_3 за період з 18.11.2019 р. по 30.09.2021 р. та розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 01.10.2021 р..

Відповідно до п. 2.8 Кредитного договору, за обслуговування кредитної заборгованості Відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 3,5 % від суми кредиту.

Додатком №1 до Кредитного договору визначено, що комісійна винагорода становить 544,61 (п`ятсот сорок чотири) грн. 61 коп. і сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

В порушення п. п. 1.1., 3.2.3. Кредитного договору Відповідачем не сплачена в повному обсязі комісія за період з січня 2020 р. по травень 2020 р. включно в розмірі 2 723,05 (дві тисячі сімсот двадцять три) грн. 05 коп., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 за період з 18.11.2019 р. по 30.09.2021 р. та розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 01.10.2021 р..

Так як Відповідачем були порушені строки сплати щомісячних платежів за кредитом, і сума заборгованості за кредитом була перенесена на рахунок простроченої заборгованості у зв`язку з порушенням строків сплати платежів понад 90 днів, то відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, Відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту.

Сума штрафу у розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. розділу 6 Кредитного договору, становить 7 002,08 (сім тисяч дві) грн. 08 коп..

Таким чином, загальна сума вимог Позивача до Відповідача за Кредитним договором станом на 01.10.2021 р. становить 24 852,76 (двадцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві) грн. 76 коп. та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 14 354,33 (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 33 коп., суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01.01.2020 р. по 30.09.2021 р. включно в розмірі 773,30 (сімсот сімдесят три) грн. 30 коп., залишку нарахованої та несплаченої комісії в розмірі 2 723,05 (дві тисячі сімсот двадцять три) грн. 05 коп. та суми штрафу в розмірі 7 002,08 (сім тисяч дві) грн. 08 коп..

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона винесена процесуальним законом.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Разом с тим, стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією із підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч.І ЦК України).

Як визначено у ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, Позивач, як юридична особа, має сплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на 1 січня 2021 р. для працездатних осіб дорівнює 2 270,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером, який додається до цієї позовної заяви.

Відповідно до п. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 1049, 1050, 1054, ЦК України, ст.ст.1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 81, 210, 247, 258-259, 263-268, 274, 279,354 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір",суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Мегабанк», що знаходиться за адресою: 61002, м.Харків, вул.Алчевських, 30 до ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 ,, місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 30, номер рахунку для зарахування коштів: НОМЕР_6 у AT «МЕГАБАНК», МФО 351629, код 09804119) заборгованість за Кредитним договором № 185-002-850-2- 19-Г (з ануїтетними платежами) від 18.11.2019 р., яка станом на 01.10.2021 р. становить 24 852,76 (двадцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві) грн. 76 коп. та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 14 354,33 (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 33 коп., суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01.01.2020 р. по 30.09.2021 р. включно в розмірі 773,30 (сімсот сімдесят три) грн. 30 коп., залишку нарахованої та несплаченої комісії в розмірі 2 723,05 (дві тисячі сімсот двадцять три) грн. 05 коп. та суми штрафу в розмірі 7 002,08 (сім тисяч дві) грн. 08 коп..

Стягти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 ,, місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 30, номер рахунку для зарахування коштів: НОМЕР_6 у AT «МЕГАБАНК», МФО 351629, код 09804119) судовий збір в сумі 2270 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко