№ 404/5101/12
№ 4-с/207/2/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Подобєд О.К.

при секретарі Пильовій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Ворона Артема Ігоровича про визнання протиправною відмову начальника Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ніколайчик Ю.А. у здійсненні перерахунку заборгованості по аліментам за період, що передував пред`явленню виконавчого документа до виконання та зменшенні розміру заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ворон А.І. в інтересах боржника ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд: визнати протиправною відмову начальника Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ніколайчик Ю.А. у здійсненні перерахунку заборгованості по аліментам за період, що передував пред`явленню виконавчого документу до виконання (в період з 29.12.2017 по 06.02.2020) та зменшити розмір заборгованості на суму 44754,99 грн. у виконавчому провадженні ВП № 61187399; зобов`язати начальника Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ніколайчик Ю.А. здійснити перерахунок заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_1 у ВП № 61187399, враховуючи ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.03.2021 р. у справі № 404/5101/12, та виключити із суми боргу аліменти у розмірі 44754,99 грн., що розраховані за період з 29.12.2017 року по 06.02.2020 року.

В обґрунтування скарги зазначає, що на примусовому виконанні у Південному ВДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 61187399, відкритого на підставі виконавчого листа №404/5105/2012, виданого 09.01.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська. 21.09.2012 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська (суддя Скиба С.А.) прийняв заочне рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким позовні вимоги були задоволені та було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 9 серпня 2012 року, на користь матері ОСОБА_2 .

За виконавчим листом, виданим на підставі цього рішення, було відкрито виконавче провадження №39119424 постановою від 08.07.2013 року. 29.12.2017 року вказане виконавче провадження №39119424 закінчено на підставі п.7 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», про що державним виконавцем винесено відповідну постанову.

06.02.2020 року постановою державного виконавця було повторно відкрито виконавче провадження № 61187399, щодо виконання виконавчого листа №404/5105/2012, виданого 09.01.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська та боржником у якому є ОСОБА_1

18.01.2021 року постановою начальника Південного ВДВС Ніколайчик Ю.А. про результати перевірки виконавчого провадження № 61187399, була проведена перевірка ВП №61187399, за результатами якої: - скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 61187399 від 06.02.2020 року та всі інші постанови, винесені в рамках даного виконавчого провадження; - скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №39119424 від 29.12.2017 року; - всі матеріали виконавчого провадження № 61187399 долучено до матеріалів ВП № 39119424 та постановлено винести всі постанови відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.03.2021 року у справі № 404/5101/12 було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано вищевказану постанову від 18.01.2021 року, а тому Боржником було подано заяву про здійснення перерахунку заборгованості по аліментам від 11.10.2021 року. Листом-повідомленням від 15.10.2021р. начальником відділу Ніколайчик Ю.А. було відмовлено у здійсненні перерахунку заборгованості по аліментам за період з 29.12.2017 року по 06.02.2020 року.

Скаржник вважає такі дії протиправними та просить скаргу задовольнити, враховуючи наступне. При відмові здійснити перерахунок державний виконавець послався на норми ст. 194 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 194 СК України (в редакції чинній на день ухвалення рішення суду), аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. За наведеної норми, стягнення аліментів за виконавчим листом - диспозитивне право Стягувача, а не імперативний обов`язок державного виконавця, який він здійснює на власний розсуд. Державним виконавцем не було враховано, що Стягувач із такою заявою до державного виконавця із вимогою про здійснення нарахування аліментів за минулий час, тобто за період з 29.12.2017 по 06.02.2020 - не звертався. Більш того, під час повторного відкриття провадження ВП № 61187399 Стягувачем взагалі не подавалась заява про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2020 року. Також державним виконавцем під час відкриття ВП № 61187399 не було враховано, що до цього постановою державного виконавця від 29.12.2017 р. виконавче провадження №39119424 було закінчено та виконавчий лист 2/404/2760, виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська від 09.01.2013р. - повернуто Стягувачу. Підстави закінчення виконавчого провадження визначені як п.7 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. За наведеного, у разі встановлення закінчення строку для відповідного виду стягнення - будь-яка заборгованість, нарахована після цього, також є протиправною. Отже, виконавчий лист 2/404/2760, виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська від 09.01.2013р., у період з 29.12.2017 по 06.02.2020 на примусовому виконанні не перебував, а починаючи з 06.02.2020 р. до примусового виконання не пред`являвся, відповідна заява Стягувача щодо вимоги нарахування аліментів за останні три роки Боржнику відсутня. Відтак, заборгованість по аліментам, нарахована ОСОБА_1 за вищевказаний період, розрахована протиправно та має бути скасована разом із здійсненням відповідного перерахунку.

Відповідно до розрахунку станом на 30.11.2020 року, всього за 2018 рік було нараховано аліментів на суму 18730,00 грн., за 2019 рік на суму 23218,99 грн., за січень 2020 року - 2806,00 грн., а всього: 44754,99 грн. Враховуючи вищевикладене, просить скаргу задовольнити.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились. Подали суду заяву про розгляд скарги без їх участі. Просять скаргу задовольнити.

Начальник Південного відділу ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилась. Подала суду відзив на скаргу. Зазначає, що відповідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження та його спецрозділу, встановлено, що у Відділі перебувало виконавче провадження за АСВП №39119424 з примусового виконання виконавчого листа по справі №404/5105/2012 (2/404/2760/2012) від 21.09.2012 року виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_5 , в період з 08.07.2013 по 29.12.2017. Зазначене виконавче провадження завершено відповідно до вимог п.7 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Зазначає, що відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Відповідно до виконавчого документу, аліменти стягуються на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття дитини, тобто на момент винесення 29.12.2017 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 39119424, неповнолітній дитині було лише 11 років. Тобто строк, передбачений законом для відповідного виду стягнення, не закінчився. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження та його спецрозділу встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №61187399 з примусового виконання виконавчого листа по справі №404/5105/2012 (2/404/2760/2012) від 21.09.2012 року виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_5 . В матеріалах виконавчого провадження містився виконавчий лист з остатньою відміткою від 09.08.2012, постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2020, яка винесена старшим державним виконавцем Іриною Наумовою (звільнена з Відділу у квітні 2020), відсутня заява стягувача про прийняття виконавчого документа до виконання. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження є розписка боржника від 10.02.2020, відповідно до якої той повідомлений про обов`язок сплачувати аліменти та попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України за ухилення від сплати аліментів, але боржником не надано жодного підтверджуючого документу про сплату аліментів, окрім витягу з Пенсійного фонду України за період з 2012 по 2019 рік. Отже, виконавче провадження за АСВП №61187399 було відкрито старшим державним виконавцем Іриною Наумовою з порушенням вимог ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Начальником Південного відділу ДВС Ніколайчик Ю.А. своєю постановою про перевірку виконавчого провадження від 18.01.2021 року, відповідно до норми статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження за №АСВП 39119424 від 29.12.2017р.

При виконанні ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.03.2021 року по справі № 404/5101/12, державним виконавцем скасовані всі процесуальні дії винесені в рамках ВП № 61187399. Отже, станом на 08.11.2021 року у Відділі на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження за № АСВП61187399 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 404/5105/2012 (2/404/2760/2012) від 09.01.2013 виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2012 року, на користь ОСОБА_5 . Вище зазначений виконавчий документ не скасований та підлягає примусовому виконанню. Відповідно заборгованість по аліментам нараховується з періоду який зазначений самим судовим рішенням, а саме за період з 09.08.2012 по час нарахування заборгованості. Державний виконавець при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам за минулий час, керувався нормами чинного законодавства, що діяли на момент здійснення зазначеного розрахунку, а саме статтею 194, 195 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі вищевикладеного, у державного виконавця відсутні законі підстави для здійснення перерахунку заборгованості по аліментам в період, що передував пред`явленню виконавчого документу до виконання (в період з 29.12.2017 по 06.02.2020) шляхом зменшення розміру заборгованості по аліментам на суму 44754 грн. 99 коп. Просить у задоволенні скарги відмовити повністю.

Стягувачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про поважні причини неявки суду не повідомила.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Перевіривши матеріали скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За змістом статті 71 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником (пункт 2 частина 4 статті 71 Закону).

У статті 195 СК України передбачено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно з частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частиною першою статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дана норма кореспондується статті 74 Закону, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що 21.09.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська винесено заочне рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким позовні вимоги були задоволені та було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 9 серпня 2012 року, на користь матері ОСОБА_2 .

Відповідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження та його спецрозділу, у Південному відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження за АСВП №39119424 з примусового виконання виконавчого листа по справі №404/5105/2012 (2/404/2760/2012) від 21.09.2012 року виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_5 , в період з 08.07.2013 по 29.12.2017 року. Зазначене виконавче провадження було завершено відповідно до вимог п.7 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Згідно вимог п.7 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Відповідно до виконавчого документу, аліменти стягуються на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття дитини, тобто на момент винесення 29.12.2017 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 39119424, неповнолітній дитині було лише 11 років. Тобто строк, передбачений законом для відповідного виду стягнення, не закінчився.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження та його спец розділу, на виконанні у Відділі також перебувало виконавче провадження №61187399 з примусового виконання виконавчого листа по справі №404/5105/2012 (2/404/2760/2012) від 21.09.2012 року виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_5 .

В матеріалах виконавчого провадження містився виконавчий лист з остатньою відміткою від 09.08.2012, постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2020, яка винесена старшим державним виконавцем Іриною Наумовою (звільнена з Відділу у квітні 2020), відсутня заява стягувача про прийняття виконавчого документа до виконання. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження є розписка боржника від 10.02.2020, відповідно до якої той повідомлений про обов`язок сплачувати аліменти та попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України за ухилення від сплати аліментів, але боржником не надано жодного підтверджуючого документу про сплату аліментів, окрім витягу з Пенсійного фонду України за період з 2012 по 2019 рік. Отже, виконавче провадження за АСВП №61187399 було відкрито старшим державним виконавцем Іриною Наумовою з порушенням вимог ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Начальник Південного відділу ДВС Ніколайчик Ю.А. своєю постановою про перевірку виконавчого провадження від 18.01.2021 року, відповідно до норми статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження за №АСВП 39119424 від 29.12.2017р.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.03.2021 року по справі № 404/5101/12 було визнано протиправною та скасовано постанову начальника Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ніколайчик Ю.А. про результати перевірки виконавчого провадження № 61187399 від 18 січня 2021 року.

При виконанні ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.03.2021 року по справі № 404/5101/12, державним виконавцем скасовані всі процесуальні дії винесені в рамках ВП № 61187399.

Отже, станом на 08.11.2021 року у Відділі на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження за № АСВП61187399 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 404/5105/2012 (2/404/2760/2012) від 09.01.2013 виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2012 року, на користь ОСОБА_5 . Вище зазначений виконавчий документ не скасований та підлягає примусовому виконанню.

Відповідно заборгованість по аліментам нараховується з періоду який зазначений самим судовим рішенням, а саме за період з 09.08.2012 по час нарахування заборгованості.

Державний виконавець при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам за минулий час, керувався нормами чинного законодавства, що діяли на момент здійснення зазначеного розрахунку, а саме статтею 194, 195 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вищевикладеного, у державного виконавця були відсутні законі підстави для здійснення перерахунку заборгованості по аліментам в період, що передував пред`явленню виконавчого документу до виконання (в період з 29.12.2017 по 06.02.2020) шляхом зменшення розміру заборгованості по аліментам на суму 44754 грн. 99 коп.

Судом встановлено, що виконавчий лист № 404/5101/2012 (2/404/2760/2012) від 21.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь матері ОСОБА_5 , є чинним та таким, що підлягає виконанню, у зв`язку із чим заборгованість в розмірі 44754,99 грн. підлягає стягненню.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами не доведено протиправність дій начальника Південного ВДВС, тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-260, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Ворона Артема Ігоровича про визнання протиправною відмову начальника Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ніколайчик Ю.А. у здійсненні перерахунку заборгованості по аліментам за період, що передував пред`явленню виконавчого документа до виконання та зменшенні розміру заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Подобєд О.К.