Справа № 343/1507/21
Провадження № 22-ц/4808/254/22
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано рішенням Долинського районного суду 30 липня 2010 року. Під час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Рішенням Долинського районного суду від 12 травня 2010 року з відповідача на її користь стягнено аліменти на утримання доньки у розмірі 250,00 грн. В подальшому рішення Долинського районного суду від 29 квітня 2014 року розмір аліментів збільшено до 550,00 грн. На час розгляду справи у 2004 році ОСОБА_1 був непрацевлаштований. Зараз відповідач працює старшим механіком у Стрийському НГП ГПУ Львівгазвидобування, має стабільний дохід. Крім того, збільшився розмір прожиткового мінімуму для дочки та зріс розмір витрат на її утримання. Посилаючись на вказані обставини просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2014 року в твердій грошовій сумі аліменти в розмірі 550 грн щомісячно, на стягнення їх у частці від заробітку в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Долинського районного суду від 29 вересня 2021 року 2021 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2014 року в твердій грошовій сумі аліменти в розмірі 550,00 грн на стягнення їх у частці від заробітку врозмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинено стягнення аліментів на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2014 року по справі 343/641/14-ц з моменту набрання цим рішенням суду законної сили.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908,00 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення змінити в частині розміру аліментів з 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до положень статті 183 СК України аліменти на двох дітей визначається судом у єдиній частці від заробітку (доходу) батька, у розмірі - однієї третини. Проте суд першої інстанції в порушенні цієї норми прийнято два рішення про стягнення аліментів окремо на кожну дитину по 1/5 частці від усіх доходів.

Не взято судом першої інстанції до уваги і те, що на утримання ОСОБА_1 є дитина від іншого шлюбу та непрацездатна дружина (пенсіонер-інвалід). А тому вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частка усіх доходів на кожну дитину, а 1/3 частка на двох дітей були б соціально справедливі та відповідали чинному законодавству.

Не застосовано місцевим судом і правових позицій Верховного Суду, які містяться у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №462/4973/15-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 161/10751/16-ц щодо зменшення розміру аліментів у зв`язку із погіршення матеріального становища батька.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони з 24 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківського суду від 30 липня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Неповнолітню дочку залишено проживати з матір`ю (а.с.6).

Згідно з рішенням Долинського районного суду від 29 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 550,00 грн (а.с. 9). За змістом вказаного рішення при визначенні розміру суд врахував матеріальне становище відповідача, який не працевлаштований і проживає з іншою сім`єю.

Відповідно до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави та місцевого самоврядуванням за 2019 рік ОСОБА_1 працює старшим механіком у Стрийському НГП ГПУ Львівгазвидобування, його заробітна плата за основним місцем роботи становила 191 350 грн. У власності ОСОБА_1 знаходиться квартира, загальною площею 28,50 кв.м, автомобіль марки Toyota Rav 4, 2006 року випуску. При цьому дату набуття права власності вказане майно зазначено 2016 рік. Також у власності відповідача були готівкові кошти у сумі 9 000 доларів США (10-13).

Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано.

Згідно з свідоцтвом про народження від 11 червня 2014 року батьками ОСОБА_8 є відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с.25).

За змістом акту обстеження від 09 вересня 2021 року ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 . До його складу сім`ї входять дружина ОСОБА_9 , син ОСОБА_8 , 2014 року народження (а.с.26).

Відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_9 з 09 червня 2021 року є інвалідом третьої групи загального захворювання (а.с.30).

Звертаючись з вказаним позовом позивачка покликалась на покращення матеріального стану відповідача та збільшення витрат на утримання дитини, а тому просила змінити спосіб стягнення аліментів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, матеріальне становище відповідача дає можливість сплачувати аліменти на дитину у більшому розмірі. При визначенні розміру аліментів судом враховано наявність на утриманні відповідача сина ОСОБА_8 , 2014 року народження та дружини, яка являється особою з інвалідністю та вважав, що з відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування, і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши подані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та визначення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки матеріальне становище ОСОБА_1 з часу ухвалення попереднього рішення покращилося, відповідач отримує стабільний щомісячний дохід, має у наявності майно та кошти, тому розмір аліментів може бути збільшено.

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб та встановлені судом обставини щодо майнового стану не спростовував і в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення суд не врахував обставин, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають син ОСОБА_8 , 2014 року народження та дружина ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини були досліджені та оцінені судом в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання у апеляційній скарзі на неврахування місцевим судом висновків, викладених у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №462/4973/15-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 161/10751/16-ц, оскільки правовідносини в них не є подібними до спірних правовідносин.

Не спроможними є і доводи апеляційної скарги щодо визначення аліментів на утримання двох дітей у єдиній частці від заробітку (доходу) батька.

В справі, яка переглядається позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання тільки однієї дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій справі № 343/1506/21 Долинським районним судом 29 вересня 2021 року постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання іншої неповнолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 06 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання апелянта на положення частини п`ятої статті 183 СК України, оскільки такими врегульовано порядок звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а в даному випадку ОСОБА_3 звернулась до суд з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів і при визначенні розміру керувався положеннями статті 182, частини першою статті 183 СК України.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зважаючи на результат перегляду рішення суду, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта