Провадження №2/748/33/22
Єдиний унікальний № 748/2262/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2022 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Однолько Ю.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Реус Роман Володимирович, про перевід прав та обов`язків покупця за договорами купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Карась А.А. в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому просить перевести на позивача ОСОБА_3 права та обов`язки покупця за Договором купівлі продажу 1/2 частини житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер 892, виданий 11 лютого 2020 року, видавник: Реус Роман Володимирович, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу та за Договором купівлі продажу земельної ділянки площею 0.1183 га, кадастровий номер :01:000:0414, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . видавник: Реус Роман Володимирович, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу. Стягнути з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача понесені судові витрати.

Вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2011 року виділено ОСОБА_6 в натурі та визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та проведено розподіл земельної ділянки. Позивачу ОСОБА_3 належить 1/2 частина житлового будинку у АДРЕСА_1 , а саме частина житлового будинку А-2, загальною площею 135,7 кв.м., житловою площею 81,8кв.м., 1/2 частина сараю Б-1, вбиральня В-1, вигрібна яма Г1, ворота №1, хвіртка № 3, 2/3 частини огорожі № 4, 1/2 частини огорожі № 5. В кінці березня 2019 року ОСОБА_3 отримала від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Реуса Р.В. заяву, якою відповідач повідомляв їй про наміри продати належну йому на праві власності Ѕ частину зазначеного житлового будинку за ціною 436 800 грн. 00 коп., попередивши, що в разі неотримання відповіді по закінченню строку він буде мати право продати частку іншій особі. Позивач ОСОБА_3 на той час не мала таких коштів, тому не відповіла на пропозицію. Весною 2021 року, приїхавши до свого будинку, ОСОБА_3 виявила, що відповідач продав свою частину будинку стороннім людям за 100 000 (сто тисяч) гривень. Наприкінці липня 2021 року ОСОБА_3 дізналась що 1/2 частина житлового будинку з 11 лютого 2020 року належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності за Договором купівлі- продажу від 11 лютого 2020 року. Продаж 1/2 частини житлового будинку відповідачем здійснено за ціною, яка значно нижча за запропоновану їй у кінці березня 2019 року ціну 436 800 грн. 00 коп. У зв`язку з чим, вважає, що її права порушені та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

08 листопада 2021 року від представника відповідачів адвоката Прокоф`єва Б.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити повністю ОСОБА_3 у задоволенні позову за безпідставністю та стягнути з позивача на користь відповідачів понесені ними судові витрати.

18 листопада 2021 року представником позивача надано відповідь на відзив, у якому він доводи представника відповідача вважає безпідставними та наполягає на задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат Карась А.А. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зазначив, що лише після витребування судом копії договорів купівлі - продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки позивач дізналась про реальну ціну їх продажу, а саме 150 000 грн. та 36 000 грн. відповідно. Вважав, що будинок є неподільним, має одну спільну стіну, тому не може бути виділений в окремий об`єкт нерухомості.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат Прокоф`єв Б.І. позовні вимоги не визнав. Зазначив, що його довіритель ОСОБА_6 після рішення Чернігівського районного суду виділив в натурі свою частку із спільної часткової власності та присвоїв самостійну поштову адресу, у зв`язку з чим відповідно до положень ст. 364 ЦК України припинилась спільна часткова власність. У такому разі відсутнє право переважної купівлі, а відтак, і відсутній обов`язок попереджати співвласника про продаж. Позивач же свій обов`язок по виділенню своєї частки у спірному домоволодінні до кінця не виконала, тому у правоустановлючих документах лише у неї зазначено частку 1/2.

Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Реус Р.В. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2011 року виділено ОСОБА_6 в натурі та визнано за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 за першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 22-10С від 15.12.2010 року, позначену на схемі синім кольором, вартістю 276 456,50 грн., а саме : приміщення 1-7, приміщення 1-8, приміщення 1-9, приміщення 1-10, приміщення 1-12, приміщення 1-13, приміщення 1-14, приміщення 1-15,. підвал Ап, прибудову а-2, Ѕ частину сараю Б-1, свердловину, ворота № 2, 1/3 частини огорожі № 3, Ѕ частини огорожі № 5. Проведено розподіл земельної ділянки по лінії розподілу, відповідно до плану земельної ділянки в додатку № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 22-10С від 15.12.2010 року. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за отримання надлишку при розподілі домоволодіння в розмірі 6009,00 грн. (а.с.25-27).

Згідно довідки Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 391 від 07 грудня 2016 року (а.с.20) будинок за адресою: АДРЕСА_1 з 1991 року зданий в експлуатацію. Рішенням № 95 від 30 вересня 2016 року присвоєно нумерацію 1/2 частині будівлі АДРЕСА_2 , 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 (а.с.20).

З витягу про державну реєстрацію прав вбачається, що за ОСОБА_6 18 жовтня 2011 року зареєстровано право власності на 1/2 спірного домоволодіння на підставі заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2011 року. (а.с.81).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Реуса Р.В., в якій просить передати дану заяву ОСОБА_3 та довести до її відома про його наміри продати належну йому на праві власності 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 436 800 грн. 00 коп., попередивши, що в разі неотримання відповіді у строк не пізніше 1 місяця з дня отримання даного повідомлення він буде мати право продати частку іншій особі (а.с.21).

Відповіді на цю заяву ОСОБА_6 не отримав. Позивач не заперечує отриманння такої заяви від відповідача, як і не заперечує ненадання на неї відповіді, пояснюючи відсутністю таких коштів для придбання частини домоволодіння.

Рішенням виконавчого комітету Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 70 від 23 жовтня 2019 року присвоєно поштову адресу Ѕ частині житлового будинку та земельній ділянці площею 0,1183 га, кадастровий номер 742555600:01:000:0414, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_6 внести зміни у відповідній документації (а.с.112).

З витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 04 листопада 2019 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської облсті від 25 травня 2011 року. (а.с.81) та виготовлено технічний паспорт на житловий будинок вцілому за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 81- 83-86).

Згідно Державного акта на землю ( а.с. 113), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 114,115) ОСОБА_6 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0414, площею 0,1183 га в АДРЕСА_1 .

За Договором купівлі-продажу житлового будинку від 11 лютого 2020 року ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в рівних частках кожному, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж житлового будинку вчинено за 150 000 грн. (а.с.66).

За Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11 лютого 2020 року ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в рівних частках кожному земельну ділянку площею 0,1183 га, кадастровий номер :01:000:0414, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж земельної ділянки вчинено за 36 294 грн. (а.с.107, 126).

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна що до об`єкту нерухомого майна № 270052441 від 11 серпня 2021 року ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вид спільної власності: спільна часткова, дата реєстрації 03 липня 2017 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками по 1/2 частині кожний житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Зправоустановлюючих документів вбачається, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_6 ( до моменту укладення договору купівлі- продажу) був власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, і земельна ділянка виділена в окремий об`єкт нерухомості - земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0414, належала ОСОБА_6 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, з моменту виділення ОСОБА_6 частки із спільного домоволодіння для нього припинились всі спеціальні права та обов`язки, які мають співвласники, у тому числі і обов`язок повідомляти про переважне право на купівлю частки іншого співвласника. А тому, для позивача ОСОБА_3 з моменту виділення ОСОБА_6 в натурі своєї частки із спільного домоволодіння, припинилось право на першочергове придбання частки ОСОБА_6 . На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідачі у відзиві просять до позовних вимог позивачки застосувати строк позовної давності, зазначивши, що відповідач 1 та відповідач 2 придбали вказаний будинок та земельну ділянку 11 лютого 2020 року. Починаючи з цього часу вони в ньому проживають та обробляють земельну ділянку. Також зазначають, що з весни 2020 року у них виникають конфлікти з позивачкою з приводу благоустрою та порушення тиші в нічну пору доби. Про продаж домоволодіння позивачці було відомо із заяви ОСОБА_6 , чого вона сама не заперечує, пояснюючи відсутнстю коштів для придбання, проте, від неї не надійшло жодної відповіді чи зустрічної пропозиції.

Свропейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого

Королівства").

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК).

Визначення початку відліку позовної давності наведеного у статті 261 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Отже, при вирішенні питання про можливість застосування позовної давності до вимог позивачки , суд констатує, що саме із заяви ОСОБА_6 від 26 березня 2019 року ОСОБА_3 дізналась, про намір ОСОБА_6 продати свою частку у житловому будинку за 436 800 грн., на яку вона ніяк не відреагувала.

Договори купівлі - продажу земельної ділянки та домоволодіння ОСОБА_6 вчинені 11 лютого 2020 року, домоволодіння ОСОБА_6 продано за 150 000 грн., а земельна ділянка за 36 294 грн.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого позивач могла дізнатись про перехід права власності на домоволодіння, приєднаний до позовної заяви( а.с. 15), сформований 11 серпня 2021 року.

Крім того, до позовної заяви приєднано відповідь приватного нотаріуса Реус Р.В. від 03 серпня 2021 року про відмову представнику позивача ОСОБА_1 надати копії договорів купівлі - продажу.( а.с.23)

На запит суду копії зазначених договорів купівлі продажу домоволодіння та земельної ділянки приєднані до матеріалів справи 29 жовтня 2021 року.

Під порушенням права переважної купівлі розуміють також випадки продажу частки сторонній особі на інших, тобто пільгових умовах, зокрема, за нижчою ціною, ніж було запропоновано співвласником. Інакше продавець мав би можливість легко обійти закон, пропонуючи співвласникам завідомо неприйнятні умови.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що про порушення свого права, а саме продаж домоволодіння за меншу суму, чим пропонувалось їй, що є складовою порушення права переважної купівлі, вона дізналась саме з копій договорів купівлі- продажу, наданих приватним нотаріусом на запит суду.

Таким чином, на переконання суду, позивачем доведено, що з даним позовом вона звернулась в межах строку позовної давності, а тому нема підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, про які просять відповідачі.

Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України), то суд при вирішення даного питання виходить з наступного.

У разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 УЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Ці самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України», пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», пункт 80 рішення у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачами суду надано: Договір про надання правничої допомоги № 82/21 від 01 листопада 2021 року з фіксованою сумою 5000 грн.(а.с. 159), укладений між адвокатом Прокоф`євим Богданом Івановичем та Куликом Віктором Григоровичем, Договір про надання правничої допомоги № 83/21 від 01 листопада 2021 року з фіксованою сумою 5000 грн. (а.с. 160), укладений між адвокатом Прокоф`євим Богданом Івановичем та Пода Гульнарою Атамурадівною, Договір про надання правничої допомоги № 84/21 від 01 листопада 2021 року з фіксованою сумою 5000 грн. (а.с. 161), укладений між адвокатом Прокоф`євим Богданом Івановичем та ОСОБА_6 , ордери на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.166-168), квитанції до прибуткового касового ордера № 1107316 від 05 листопада 2021 року про сплату за договором в сумі 5 000 грн., № 1107317 від 05 листопада 2021 року про сплату за договором в сумі 5 000 грн., № 1107318 від 05 листопада 2021 року про сплату за договором в сумі 5 000 грн.( а.с. 163-165).

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенства права, враховуючи обставини і складність справи, надавши оцінку поданим відповідачами доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначивши необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, однаковість позицій кожного з відповідчів у справі, яких представляє один і той же представник - адвокат Прокоф`єв Б.І., витрачений адвокатом час, суд приходить до висновку, що розмір гонорару, визначений кожним з відповідачів та їх адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, та про наявність підстав для зменшення розміру таких витрат кожного з відповідачів з 5000 грн до 3000 грн.

Витрати позивача на правничу допомогу( а.с. 211- 218) у зв`язку з відмовою у позові покладються на неї та відшкодуванню з відповідачів не підлягагають.

У зв`язку з відмовою у позові слід повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з депозитного рахунку (р/р отримувача: UA0005960, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26295412, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО 820172):

100 000 грн., внесених згідно квитанції № 1771169 від 01 жовтня 2021 року,

86 294 грн., внесених згідно квитанції № 1865149 від 20 листопада 2021 року, ( а.с. 52, 192), а всього 186 294 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову сплачений позивачем судовий збір 1000 грн. ( а.с. 1, 2 ), 863 грн. ( а.с. 195-196), а всього 1 863 грн., їй не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12,13, 83, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Реус Роман Володимирович про переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3 000 грн. в рахунок понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3 000 грн. в рахунок понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 3 000 грн. в рахунок понесених витрат на правову допомогу.

Повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з депозитного рахунку (р/р отримувача: UA0005960, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26295412, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО 820172):

100 000 грн., внесених згідно квитанції № 1771169 від 01 жовтня 2021 року,

86 294 грн., внесених згідно квитанції № 1865149 від 20 листопада 2021 року, ( а.с. 52, 192), а всього 186 294 грн..

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27 січня 2022 року.

Суддя Хоменко Л.В.