Справа № 496/4529/18
Провадження № 2-ві/496/3/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Диженко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бурана Валерія Миколайовича у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу та визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М. розглядає цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

24.01.2022 року позивачем, шляхом направлення на електронну адресу суду, була подана заява про відвід судді Буран В.М., мотивована тим, що суддя Буран В.М. в порушення п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, у зв`язку з неявкою до суду позивача та відповідача по справі, не відклав розгляд справи на іншу дату, закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи. Крім того, суддя відмовив ОСОБА_2 в задоволенні заяви від 26.03.2021 року про повернення до підготовчого провадження, та прийнятті уточненої позовної заяви, повний текст якої вона ще не отримала, та прийняв пояснення ОСОБА_3 , які дотепер не спростувались відповідачами.

Позивач по вищезазначеній справі Лісовська подала до суду заяву про відвід судді Бурана В.М.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою судді Біляївського районного суду від 25.01.2022 року суддя Буран В.М. в задоволенні заяви позивача про відвід судді відмовив та в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України передав до канцелярії суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями заява передана до провадження судді Пасечник М.Л.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Суд вирішив розглянути питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ч. 8 ст. 40 ЦПК України).

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Позивач просить відвести суддю Бурана В.М. від розгляду справи, оскільки вважає його не безстороннім та йому бракує неупередженості під час розгляду справи, та таким, що діє в інтересах відповідачів з огляду на наступне: 11.06.2019 року, незважаючи на неналежне повідомлення одного з відповідачів про дату судового засідання, та першої неявки позивача до суду, не відклав розгляд справи, а постановив про закриття підготовчого провадження по справі та призначив судовий розгляд. Після апеляційного оскарження дана ухвала була скасована та справу направлено до суду для продовження слухання справи. Після цього, до суду надійшли витребуванні докази по справі. Крім того, від ОСОБА_3 надійшла заява про визнання позову та підтвердження, що він не отримував грошові кошти ні від ОСОБА_4 , ні від ОСОБА_5 .

Тобто усі суттєві докази по справі були отримані вже після закриття підготовчого про провадження по справі, а призначення розгляду справи по суті порушує права позивача на остаточне визначення характеру спірних відносин, а тому, і доступ до правосуддя.

З огляду на це, 26.03.2021 року позивачем було подано заяву про повернення до підготовчого провадження та прийняття позову в новій редакції.

Після чого до матеріалів справи надходили пояснення по справі начебто від ОСОБА_3 , однак перші пояснення від 05.04.2021 року надійшли електронною поштою без засвідчення електронним підписом, другі пояснення від 19.10.2021 року надійшли поштою з інформацією на іноземній мові без апостилю. Незважаючи на це, суддя прийняв їх до розгляду, а заява з живим підписом ОСОБА_3 не спростована відповідачами, експертиза не призначалась.

Ухвалою Біляївський районний суд Одеської області від 22.12.2021 року суддя Буран В.М. відмовив у поверненні до підготовчого провадження та у прийнятті позовної заяви у новій редакції.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про відвід суді, суд виходить з такого.

Позивач визначила підставою для відводу п.5 ст. 36 ЦПК України, тобто на думку ОСОБА_2 є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Білуха проти України», заява № 33949/02 від 09 листопада 2006 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункт 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Позивач не погоджується з процесуальними рішеннями судді, які на її думку є не безсторонніми, однак, слід заначити, що згідно ч.4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і, у протилежному випадку, судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Враховуючи все вищевикладене та дослідивши матеріали справи, вважає заяву ОСОБА_2 про відвід судді Бурана В.М. необґрунтованою, в зв`язку з тим, що в заяві позивача не зазначено підстав, які зазначені в ст. 36 ЦПК України, відповідно до яких суддя підлягає відводу, а також вважає, що заявлений відвід не містить належних і підтверджених доказів, які б викликали сумнів в об`єктивності та свідчили про упередженість судді Бурана В.М. у розгляді цивільної справи, по який подано відвід.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 36-40, 247 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бурана Валерія Миколайовича у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу та визнання права власності на земельну ділянку- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 28.01.2022 року

Суддя М.Л. Пасечник