Справа № 587/2853/21
РІШЕННЯ
17 червня 2022 року м. Суми
Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Черних О.М.
з участю секретаря судового засідання - Токарева В.М.
Короткий зміст позовних вимог
Позивач, свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , батьки позивача, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі придбали будинок АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі продажу від 08 квітня 1974 року та відкрили грошові рахунки в АТ «Ощадбанк» (№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ). Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько - ОСОБА_3 і після його смерті з заявами про прийняття спадщину звернулись він - за заповітом та його матір ОСОБА_2 - за законом на обов`язкову частку та з заявою про отримання свідоцтво про право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача - ОСОБА_2 . Після її смерті спадщину прийняв позивач, але державний нотаріус Сумської районної державної контори Сумської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки частка ОСОБА_2 у спільному майні подружжя не була виділена.
Позиція суду
Вивчивши матеріали справи, перевіривши, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному їх аналізу суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Як вбачається з копії спадкової справи №224/2017 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли син - ОСОБА_1 за заповітом та за законом на обов`язкову частку дружина - ОСОБА_2 , яка виявила бажання отримати свідоцтво про право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ѕ частки на будинок АДРЕСА_1 та на Ѕ частку грошового вкладу з відповідними відсотками , нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями на рахунках АТ «Ощадбанк» (№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) (а.с. 32-80)
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 і після її смерті спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_1 , але постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03 грудня 2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадщину , оскільки ОСОБА_2 за життя не оформила належним чином право власності , що підтверджується копією спадкової справи № 16/2021 (а.с.91-153)
Нормативно-правове обґрунтування
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Судом встановлено, що будинок за договором купівлі-продажу від 08 квітня 1974 року, посвідченим виконкомом Низівської селищної Ради депутатів трудящих Сумського району Сумської області за реєстровим № 35 був придбаний подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Оскільки спірне майно придбано до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно зі статтею 22 КпШС України (чинного на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Як вбачається з матеріалів справи батько позивача ОСОБА_3 за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів своє майно сину ОСОБА_1 .
Відповідно до частин першої та другої статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.
Згідно з підпунктом 4.21 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказ Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.
Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя.
Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.
Отже, той з подружжя, хто є живим, реалізуючи свої права як спадкоємець, має право подати заяву про прийняття спадщини (чи відмови у її прийнятті), а також заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя.
Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 мати позивача ОСОБА_2 звернулася до Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області з заявою про отримання свідоцтво про право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя та прийняття спадщини на обов`язкову його частку.
Так, згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
Висновки суду
З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд
Визнати право власності за ОСОБА_1 на 5/8 частки будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних