РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Зуб Г.А.

за участю секретаря - Черниш О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021 до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 367565,57 грн., в порядку відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн., та понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 6400 грн.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач є власником нежитлової будівлі літ. «Б-1», загальною площею 17,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . З часу придбання позивачем вказаної нежитлової будівлі вона складалась з двох приміщень: підсобного приміщення 1-1, площею 5,1 кв.м., та складу 1-2, площею 12,3 кв.м., мала однакові вхідні двері з вулиці до підсобного приміщення та ще одні двері з нього до основного приміщення складу, 2 вікна, задовільний технічний стан. Протягом останні 7 років з поважних причин, а саме за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю піклування за матір`ю похилого віку, позивач не мав часу та можливості навідуватися до належної йому будівлі і особисто використовувати її в своїх цілях. Випадково влітку 2020 року позивач від своїх сусідів дізнався про те, що його майном тривалий час користується відповідач по справі, який використовує його під швейне виробництво, склад, та під час її експлуатації знищив прибудову до неї, заклав вікна, зробив другий дверний отвір, та з часом привів будівлю до аварійного стану, звів цегляний паркан, чим обмежив всім мешканцям будинку доступ до вказаної будівлі, а позивачу ще і до самої будівлі. Вказану інформацію позивач попрохав перевірити своєму синові ОСОБА_4 , який після огляду підтвердив вказані обставини. Внаслідок пошкодження вказаного майна належного позивачу йому була завдана матеріальна шкода. Позивач звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів, відомості яких на підставі ухвал слідчих суддів внесені до ЄРДР, та досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України досі триває, та позивач там є потерпілим. Завдана шкода внаслідок пошкодження належного позивачу майна складає 324623,57 грн. відповідно до звіту складеного на замовлення самого позивача. Також відповідач використовував належну позивачу будівлю без сплати орендної плати, яка за період з 01.09.2018 по 31.10.2020, тобто в межах строку позовної давності, складає 33242 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди завдану позивачу складає 367565,57 грн., що складається з наступного: 324623,57 грн. - розмір шкоди внаслідок пошкодження майна позивача + 33242 грн. - не отриманий дохід у вигляді орендної плати за користування майном позивача + 9700 грн. - витрати, які позивач поніс за складання звітів. Також у зв`язку з вказаними діями, позивачу була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 100000 грн.

09.02.2022 до канцерії суду надійшов від представника відповідача - адвоката Карапетяна А.Р. відзив на вказану позовну заяву, в якій він просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю, та просить поновити строк на подання відзиву, оскільки відповідач проживає за кордоном, та у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби, та неможливістю зв`язку через інтернет з відповідачем. Враховуючи, що представник відповідача ознайомився в приміщенні суду з матеріалами вказаної справи 02.11.2021, та доказів, на які посилається представник відповідача в клопотанні про поновлення строку до суду не надано (а саме неможливість узгодження правової позицію через мережу Інтернет та перебування відповідача за кордоном), та враховуючи приписи ст. ст. 126,127 ЦПК України, суд вважає причини пропуску на подачу відзиву неповажними, та залишає його без розгляду.

Позивач та його представник - адвокат Скробот В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку. Від представника відповідача - адвоката Карапетяна А.Р. надійшла до суду заява про відкладення судового засідання у зв`язку з відрядженням його до Полтавської області. Однак, враховуючи, що судом вже було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання в минуле судове засідання, та до суду не надано відповідних доказів відрядження представника відповідача, то суд розцінює вказане клопотання як затягування розгляду справи, та зловживання своїми процесуальними правами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони відповідача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.

31.08.2021 вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А.

31.08.2021 разом з позовною заявою до суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, яка розподілена судді Зуб Г.А.

07.09.2021 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 07.09.2021.

Ухвалою судді від 07.09.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.09.2021 в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів позову відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 07.12.2021 в судовому засіданні задоволено клопотання позивача про виклик свідків в судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 09.02.2022 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Судом встановлено, що позивачу належить на праві приватної власності нежитлова будівля літ. «Б-1», загальною площею 17,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до наданого до суду технічного паспорту виготовленого 30.08.2007 ХМБТІ, вказана нежитлова будівля складалась з підсобного приміщення 1-1, площею 5,1 кв.м., та складу 1-2, площею 12,3 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту станом на 31.05.2021 виготовленого на замовлення позивача ПП «Старокостянтинівське БТІ», спірна нежитлова будівля складається зі складу площею 12,3 кв.м., тобто її площа зменшилась.

На даний час спірна будівля пошкоджена, та перебуває у незадовільному стані ІІІ кат.

01.09.2020 Київським ВП ГУНП в Харківській області внесені відомості до ЄРДР за №0002719 за заявою ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України за фактом підроблення за попередньою змовою групою осіб офіційних документів на право власності на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області від 28.12.2020 кримінальне провадження за №0002719 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

25.09.2020 Київським ВП ГУНП в Харківській області внесені відомості до ЄРДР за №0000523 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за фактом скоєння самоправних дій відносно ОСОБА_4 .

В ході огляду місця події 05.11.2020 за адресою знаходження спірного нерухомого майна встановлено, що будівля частково знищена. Також мається паркан, який обмежує вхід до будівлі збудований без згоди власника.

До суду надано акт №1 від 07.08.2021 за підписами сусідів та постійних мешканців за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що спірною нежитловою будівлею користувався відповідач під видом власника з весни 2014 по жовтень-листопад 2020 без згоди власника майна, та ці дії призвели до порушення цілісності конструкції, та відповідач побудував паркан у дворі з залізними дверима, чим обмежив доступ до неї.

Згідно зі звітом про проведення технічного обстеження виготовленого ФОП ОСОБА_5 на замовлення позивача, встановлено, що за результатами проведеного технічного обстеження будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , літ. Б-1 встановлено, що на даний час будівля перебуває у незадовільному стані ІІІ категорії, для забезпечення її безпечної експлуатації та безпеки життя і здоров`я людини необхідно виконати рекомендації щодо ремонту та відновлення прибудови вартістю 324623,57 грн. (а.с. 41, 47 зворотній бік). За виготовлення вказаного звіту позивач сплатив кошти в розмірі 5000 грн.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою та другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ЦК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні вказали, що відповідач придбав квартиру у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та саме він зніс прибудову позивача, побудував паркан, та поводив себе як господар спірного майна, використовував його у власних цілях, та говорив сусідам, що це його власність.

Факт пошкодження його нерухомого майна за участю саме відповідача, а також його розмір підтверджується наданими до суду звітом про проведення технічного обстеження , актом №1, протоколом огляду місця події від 05.11.2020, диском, свідками, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його протиправності та вини у завданні шкоди позивачу.

За таких обставин, оскільки спірна нежитлова будівля, що належить позивачу на праві власності була пошкоджена відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині обов`язку стягнення матеріальної шкоди в розмірі 324623,57 грн., оскільки вони є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною першою статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. (частина перша статті 793 ЦК України).

Плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою (стаття 797 ЦК України).

У частині першій статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між позивачем та відповідачем договір оренди (найму) щодо спірного майна не укладався.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

До суду надано довідку про вартість оренди об`єкта оцінки станом на 24.06.2021, відповідно до якої ринкова вартість оренди спірного майна за період 2017-2020 складає в загальному розмірі 62199 грн., та в межах строку позовних вимог вказана сума складає, як зазначає сам позивач в позові 33 242 грн. За виготовлення вказаної довідки позивачем сплачені кошти в розмірі 2700 грн.

Однак, дослідивши вказані докази, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позову, оскільки договору оренди між сторонами укладено не було, та позивач не довів можливості реального отримання ним доходів від здачі спірного нежитлового приміщення в оренду, а тому приходить про відсутність підстав для стягнення цих коштів.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова)

роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

В обґрунтування наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на наявність негативних наслідків в результаті пошкодження його майна, необхідність звернення до правоохоронних органів, суду. До негативних наслідків відносить нервовий стрес, глибокі переживання, безсоння. Для відновлення нормального душевного стану позивачу потрібен тривалий час.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності стосовно завданої позивачу моральної шкоди, ураховуючи душевні страждання та стрес, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, вимушеність змін у повсякденному житті, зважаючи на вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимогам розумності та справедливості відповідає відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 грн.

Витрати позивача на виготовлення звіту у сумі 5000 грн. не є матеріальним збитком, за своєю природою є витратами пов`язаними із розглядом справи, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, які відшкодовуються йому відповідно до ч. 6 ст. 139, ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача.

Витрати позивача на виготовлення висновку про вартість майна та довідки про вартість оренди об`єкта оцінки у сумі 4700 грн. (2000 грн.+2700грн.) не є також матеріальними збитками, за своєю природою є витратами пов`язаними із розглядом справи, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, та їх вартість відноситься до витрат відповідача, лише в тому випадку, якщо такий звіт та довідка взяті до уваги як докази у справі.

Звіт про вартість майна та довідка про вартість оренди об`єкта оцінки, виготовлені за замовленням позивача, в основу рішення суду не покладені, розмір виплати доведено іншими доказами, та в частині позову про стягнення упущеної вигоди у вигляді орендної плати було відмовлено.

Таким чином, оскільки замовлення зазначених документів не призвело до поновлення порушеного права позивача, підстав для стягнення вартості їх складання з відповідача на його користь не вбачається, а тому в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 133, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну шкоду в розмірі 324623 (триста двадцять чотири тисячі шістсот двадцять три) гривень 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 3396 грн. 24 коп., та витрати за складання звіту в розмірі 5000 грн. 00 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , останнє відоме місцеперебування: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Повний текст рішення у зв`язку з введенням воєнного стану виготовлено 01 червня 2022 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ