Провадження №2-з/447/9/22
Справа №447/211/22
У Х В А Л А

щодо забезпечення позову

27.01.2022 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Бачун О.І., за участю секретаря судового засідання Данилів О.І.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бургарт Тетяни Ігорівни про вжиття заходів забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

27.01.2022 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Бургарт Т.І. про вжиття заходів забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67668919, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 09.06.2021 №122321 про стягнення з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості в сумі 8 866,50 гривень за кредитним договором № від 13.03.2018, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким набуло ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».

В обґрунтування заяви покликається на те, що до Стрийського міськрайонного суду Львівської області представником ОСОБА_1 адвокатом Бургарт Т.І. готується подання цивільного позову до ТОВ «Фінансова компанія» Еліт Фінанс», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів Олекса Любомирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 09.06.2021 вчинено виконавчий напис №122321 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості в сумі 8 866,50 гривень за кредитним договором № від 13.03.2018, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНФІНАНС», право вимоги за яким відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», . Заявник вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса незаконним, оскільки такий вчинено на кредитному договорі, зобов`язання позичальника за яким виконані у повному обсязі. Крім цього, при вчиненні виконавчого напису порушено вимоги щодо безспірності суми стягнення та дотримання строків позовної давності для стягнення в порядку накладення виконавчого напису нотаріуса. Разом із тим, у вказаному спорі є необхідність застосування заходів забезпечення позову, у зв`язку з тим, що їх невжиття може істотно ускладнити виконання рішення суду та вплинути на ефективність судового захисту порушених оскаржуваним виконавчим написом прав позивача, заходи забезпечення позову вважає співмірними із майбутнім позовом, оскільки стягнення здійснюється у примусовому порядку, а приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л. винесено постанову про арешт коштів боржника від 25.11.2021, у зв`язку з чим всі кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банківських установах, були арештовані.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

У порушення вимог ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову представник заявниці покликається на те, що у вказаній справі ОСОБА_1 звертається до суду як споживач фінансових послуг. Позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі №643/2870/18 з аналогічним предметом позову.

Однак суд не погоджується із вказаною позицією ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.02.2020 у справі №643/2870/18, на яку посилається представник заявниці, стверджується, що позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №638/6060/18 від 12.08.2020, висловлено протилежну позицію у справі за позовом про визнання іпотечного договору недійсним, виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню, а саме встановлено, що заява про забезпечення позову була повернута заявнику правомірно, оскільки такий не сплатив судового збору за її подання до суду.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум. При цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх та не вирішує по суті питань права, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

У спірних правовідносинах позивачем оскаржуватиметься виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом, про звернення стягнення заборгованості, яка виникла за договором.

Тобто, предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, у даному випадку, заявник не може керуватися ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, у зв`язку з чим не було сплачено судовий збір.

Заявник, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду, повинна була викласти обставини, якими вона обґрунтовує, яке саме право споживача порушено, згідно Закону України «Про захист прав споживачів», тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються вказаним законом, а не лише зазначити, що вона є споживачем фінансових послуг та здійснити посилання на постанову ВС.

Таким чином, на час постановлення даної ухвали, матеріали заяви не містять доказів того, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

А тому суд приходить до висновку, що заявниця при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, має сплатити судовий збір, та надати суду квитанцію про таке, що передбачено нормами ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання заяви про забезпечення позову повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 496,20 гривень (2 481,00х0,2).

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню.

Керуючись ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бургарт Тетяни Ігорівни про вжиття заходів забезпечення позову, подану до подання позовної заяви повернути заявниці.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з дотриманням вимог статті 151 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бачун О. І.