Справа № 136/740/22
провадження № 2/136/206/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Іванець О.Д. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Липовецького районного суду Вінницької області надійшли матеріали цивільної справи та заява про забезпечення позову.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки "FIAT LINEA", 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо накладеного арешту на зазначене майно.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Заява обґрунтована тим, що 24.02.2022 приблизно о 20:00 годині, знаходячись по вулиці Маяковського в смт Турбів, Вінницького району, Вінницької області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «FIAT LINEA», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху і не врахувала дорожньої обстановки та здійснила виїзд на смугу зустрічного транспорту, де зіткнулася в автомобілем «RENAULT LAGUNA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Липовецького районного суду Вінницької області у справі №136/333/22 від 11.04.2022, водія ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, в дохід держави, без позбавлення права керування, яку не було оскаржено, та постанова набрала законної сили 22.04.2022.

Відповідно до Поліса №ЕР.204134854 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі скорочено ПрАТ СК «ПЗУ Україна») від 21.05.2021, з терміном дії до 21.05.2022, автомобіль марки «FIAT LINEA», 2013 р.в, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , застрахований та сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень з нульовою франшизою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 18.05.2021 ТСЦ №8048, власником автомобіля марки «FIAT LINEA», 2013 р.в, д.н.з. НОМЕР_1 , являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 . За кермом автомобіля марки «FIAT LINEA», 2013 р.в, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, перебувала його власниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане ТСЦ №6546 від 17.04.2021 із терміном дії до 17.04.2023.

Суд, з огляду на зазначені обставини, вирішуючи питання про забезпечення позову, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК У країни суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 24.02.2022 приблизно о 20:00 годині по вулиці Маяковського в смт Турбів Вінницького району Вінницької області. Висновком експертного дослідження №2529/22-21 від 23.05.2022, складеного на підставі заяви позивача, встановлено розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження його автомобіля марки «RENAULT LAGUNA», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , який складає 254 082,82 гривень. Однак, відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 130 000 гривень не проведено в строк, передбачений п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, відповідач із 130 000 гривень страхового ліміту перерахував ОСОБА_1 лише 77 924, 25 гривень, тобто залишок заборгованості складає 52 075,75 гривень, що позивач вважає порушенням своїх майнових прав та виникненням грошового зобов`язання відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перед позивачем, тобто витрати на його повний ремонт у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Тому кошти у розмірі 124 082,82 гривень, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 , як власника джерела підвищеної небезпеки, на користь позивача.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 , будучи власником автомобіля марки «FIAT LINEA», 2013 р.в, д.н.з. НОМЕР_1 , дізнавшись про наявність позовної заяви, без згоди суду та його згоди, може відчужити вказаний транспортний засіб на користь будь якій іншій особі, що в подальшому може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду. Тому дієвим заходом забезпечення позову буде накладення арешту на майно ОСОБА_2 зокрема автомобіля марки «FIAT LINEA», 2013 р.в, д.н.з. НОМЕР_1 , до прийняття по справі рішення, що набрало законної сили, в межах ціни позову. А тому позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на транспортний засіб та заборонити вчиняти будь-які дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши надану заяву, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, суд вважає необхідним задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки "FIAT LINEA", 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо накладеного арешту на зазначене майно.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати сторонам по справі, для відома та виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні уразі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом 15-ти днів із дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя О.Д. Іванець