Справа № 947/6046/22
Провадження № 2/947/1890/22
Київський районний суд м. Одеси у складі
головуючого судді Луняченка В.О.
з участю секретаря Макаренко Г.В.,
Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О.
Ухвалою судді від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ніяких клопотань з боку учасників справи суду не надходили. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило.
Зазначену ухвалу разом з позовом та додатками до нього надіслано відповідачу за місцем реєстрації його місця мешкання, яку відповідач отримала, відомості про що містяться в матеріалах справи.
Станом на день розгляду справи ніяких клопотань з боку учасників справи суду не надходили. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило.
Від відповідача відзив на позов не надходив.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Як вбачається зі змісту ч.ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми - через законного представника.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), протягом 10 днів.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг»(Порядок № 505).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (пункт 5 Порядку № 505).
У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505, вирішується уповноваженим органом, який зобов`язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення.
Виплата такої допомоги обмежена строком до шести місяців, але у випадку прийняття уповноваженим органом рішення на такий строк, останній не звільняється від обов`язку перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги.
Грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.12.2014 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі як внутрішньо переміщена особа.
Скориставшись своїм правом, останній неодноразово звертався до управління з відповідними письмовими заявами від 08.12.2014 р., 08.07.2015 р., 02.02.2016 р., 05.07.2016 р., 10.01.2016 р., 08.07.2016 р., 10.01.2017 р., 08.07.2017, 09.01.2018 р., 09.07.2018 р., 09.01.2019 р., 08.07.2019 р., 08.01.2020 р., 08.07.2020 р., 28.12.2020 р., 24.02.2021 р.
В своїх заявах ОСОБА_1 вказував, що у наявності у нього або у будь - кого із членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, немає.
ОСОБА_1 неодноразово надавав неправдиву інформацію щодо дати народження дружини, ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач був не в змозі ідентифікувати особу, та отримати інформаційну довідку щодо її матеріального становища
04.01.2021 року в результаті відповідної перевірки позивачу вдалося перевірити інформацію про наявність у власності ОСОБА_2 нерухомого майна.
Так, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_2 з 15.11.2017 року перебуває квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 6 Порядку (у редакції чинній на час звернення з первинною заявою про призначення допомоги від 08.12.2014 року) грошова допомога не призначається, якщо будь-хто з членів сім`ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.
У подальшому зазначена норма права неодноразово змінювалась.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 212 від 31 березня 2015 року внесено зміни, відповідно до яких грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.
Постановою КМУ № 370 від 31 травня 2017 року внесено доповнення до цього пункту та зазначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.
На час первинного звернення відповідача із заявою про призначення грошової допомоги майно, наявність якого виключає призначення такої допомоги повинно бути у володінні, а з 31 березня 2015 року у власності відповідача та членів її сім`ї.
Права на зазначену грошову допомогу, яку відповідач одержував з 01.07.2017 року по 31.12.2020року, він не мав. Шлюб з дружиною, ОСОБА_2 , відповідач розірвав 17.02.2021 року.
Відповідно до пункту 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.
Управлінням соціального захисту населення в Київському районі ОСОБА_1 направлено повідомлення від 17.02.2021 року № 1310/90 про припинення надання соціальної допомоги та повернення коштів.
У заяві від 24.02.2021 року ОСОБА_1 власноруч зазначив, що зобов`язується щомісячно повертати надміру виплачену грошову допомогу, проте кошти не повертав.
06.04.2021 року відповідачу було вдруге направлено повідомлення про повернення коштів № 1310/2653. По теперішній час ОСОБА_1 вищезазначених коштів не повернув.
Питання щодо повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку № 505, згідно з яким, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.
Наведений у пункті 11 Порядку № 505 перелік підстав, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, є вичерпним. Інших підстав, за яких можливе таке стягнення, Порядком № 505 не передбачено.
Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
У статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.
Судом встановлено, що відповідач був повідомлений про обов`язок повідомляти органи соціального захисту про зміну обставин, які впливають на виплату державної допомоги, однак, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 у визначений спосіб повідомив інформацію щодо матеріального стану своєї дружини ОСОБА_2 , з якою на час отримання зазначеної допомоги перебував у шлюбі.
З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідача.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2481,00 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст. 1215 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 268, 273, 280 - 284 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради ( код ЄДРПОУ 36290160 м.Одеса, вул. Косовська, 2 д ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Луняченко В. О.