Справа № 703/3959/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

у с т а н о в и в :

08 грудня 2022 року до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому він просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом, виданим Смілянським міськрайонним судом 11 квітня 2019 року, та звільнити його від сплати нарахованої заборгованості по аліментам.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що він з 1998 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу відповідач народила сина ОСОБА_4 , батьком якого було записано позивача.

Оскільки він не є біологічний батьком дитини, рішенням суду від 01.06.2022 виключено з актового запису про народження ОСОБА_4 відомості про його батьківство.

Незважаючи на це відповідач не забрала з примусового виконання виконавчий документ про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Позивач стверджує, що має поганий стан здоров`я, йому встановлено 2 групу інвалідності, а тому він потребує коштів на власне лікування. Наразі він не працює і подальше стягнення аліментів для нього є обтяжливим.

Враховуючи наведене з метою забезпечення його позову про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам просив зупинити стягнення за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_4

ОСОБА_1 стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову обмежить його у його правах та він не зможе отримати соціальну пенсію в повному об`ємі.

Згідно з ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Системне тлумачення ч. 1 ст. 153, ч. 13 ст. 158, ч. 1 ст. 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що:

законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі;

для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно;

першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті;

у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 у справі № 308/8567/20.

Згідно з ч. 1 ст.154 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справу, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали заяви суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Зокрема, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Суд зазначає, що спір ініційований ОСОБА_1 , за його твердженням, з тих підстав, що він не є батьком дитини, відтак у нього відсутній обов`язок по її утриманню.

В той же час позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа від 11 квітня 2019 року, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області з метою примусового виконання рішення цього суду. Тобто, на час розгляду справи ОСОБА_1 просить фактично задовольнити його позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів, шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Суд зауважує, що згідно частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених ЦПК України, що є неприпустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 р. у справі №759/119/18 (провадження № 61-48726св18).

З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що забезпечення даного позову про припинення стягнення аліментів в обраний позивачем спосіб є вирішенням справи по суті, що в свою чергу є неприпустимим в силу приписів частини 10 статті 154 ЦПК України.

Крім того, суд зазначає, що забезпечення позову шляхом зупинення виплат аліментів на дитину фактично зупинить виконання рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду. Обраний позивачем вид забезпечення позову протирічить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову визначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що недопустимо забезпечувати позов в тому числі шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (постанови Верховного Суду від 25.11.2020 року у справі №524/7234/18, від 08.12.2021 року у справі №757/42929/20).

В правовій позиції, викладеній Верховним Судом у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова № 211/129/18-ц від 3 квітня 2019 року) зазначено, що суд не може заборонити державному виконавцю вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення.

Суд, також, звертає увагу на те, що зі змісту прохальної частини заяви про забезпечення позову слідує, що ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом обрання такого виду забезпечення як зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, або коли порушено питання про перегляд рішення, на підставі якого виданий цей виконавчий документ.

Предметом поданого ОСОБА_1 позову не є оскарження виконавчого документу.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що викладені у заяві про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, заходи забезпечення не можуть бути застосовані, оскільки їх застосування ставиться у залежність від наявності факту оскарження боржником у судовому порядку виконавчого документу. В свою чергу відсутність обставин зазначеного оскарження унеможливлює застосування судом такого виду забезпечення позову, як зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа.

В свою чергу, обставини, що слугують підставами для забезпечення позову, обрання виду та меж такого забезпечення, є предметом доказування. Виходячи з принципу диспозитивності заявлених вимог, суд не вправі самостійно виходити за такі межі та обирати вид забезпечення позову, який позивачем не заявлявся.

Враховуючи наведене суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі. При цьому зауважує, що позивач не позбавлений права за наявності для того підстав ставити встановленим порядком питання про забезпечення позову повторно.

На підставі наведеного, керуючись ст. 151, 153, 154, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні його позову до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом 15 днів може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: І.Я. Биченко