Справа № 202/5405/21
Провадження № 2/202/495/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 червня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Свити Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 10.10.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір за умовами якого виконавець за замовленням та дорученням замовника зобов`язувався належним чином виконати комплексні роботи та послуги з програмування, дизайну та розробки (створення) мобільного додатку та його промо-вебсайту та його розміщення на відповідних ресурсах - Play Маркет, App Store, в мережі Інтернет на акаунтах, що належать замовнику. Згідно з пунктом 2.1 договору вартість робіт/послуг за договором сторони визначили в сумі 20 500 грн. На момент підписання договору виконавець отримав усі грошові кошти про, що свідчить пункт 2.2. договору. Наголошував, що ОСОБА_2 не виконав взятих за договором зобов`язань, не надав послуг, не здійснив роботи та добровільно відмовляється повертати отримані за договором грошові кошти, а тому просить суд стягнути з відповідача 20 500 грн., пеню в сумі 1 835, 45 грн. та в порядку ч. 2 ст. 625 ЦПК України три проценти річних у сумі 200, 51 грн., інфляційні втрати у сумі 328, 84 грн.

ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що розробка мобільного додатка здійснюється відповідачем з 2018 року. У жовтні 2020 року позивач запропонував скласти договір на вже виплачені грошові кошти за виконанні ним послуги, а тому вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.10.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір за умовами якого виконавець за замовленням та дорученням замовника зобов`язувався належним чином виконати комплексні роботи та послуги з програмування, дизайну та розробки (створення) мобільного додатку та його промо-вебсайту та його розміщення на відповідних ресурсах - Play Маркет, App Store, в мережі Інтернет на акаунтах, що належать замовнику.

Згідно з пунктом 2.1 договору вартість робіт/послуг за договором сторони визначили в сумі 20 500 грн.

Пунктом 2.2 договору визначено, що на момент підписанням договору виконавець отримав 100% передплату.

Відповідно до п. 7.1 розділу 7 Договору договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами й діє до 31 грудня 2020 року.

За умовами пункт 3.1 договору виконавець зобов`язувався (зокрема): належним чином виконувати зазначений замовником перелік робіт, у обсязі, якості та в термінах, що визначені у договорі, додатках; у повному обсязі передати належним чином фактично виконані роботи замовнику.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Пунктом 5.3 договору сторони погодили за прострочення строків виконання робіт пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від загальної вартості усіх робіт згідно даного договору та усіх додатків до нього.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові.

Відповідач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнанні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження того, що ним здійснено його зобов`язання за договором від 10.10.2020, зокрема суду не надано акту про надання послуг в повному обсязі, а тому доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягненню з ОСОБА_2 20 500 грн. - грошових коштів сплачених за договором; 1 835, 45 грн. - пеня; три проценти річних - 200, 51 грн.; інфляційних втрат - 328, 84 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 908 грн.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить з того, що позивачем з метою документального підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу надано договір № 12/2021 про надання правової допомоги від 16.08.2021, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Микитишин О.М., додаток № 1 до договору, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.08.2021 до вказаного договору, рахунок-фактура № 0013 від 19.08.2021, квитанцію № 000-13/21 від 20.08.2021, за якими вартість виконаних робіт адвокатом склала 3 500 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 20 500 грн. - грошові кошти сплачені за договором; 1 835, 45 грн. - пеня; три проценти річних - 200, 51 грн.; інфляційні втрати - 328, 84 грн., а всього 22 864 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. та витрати на професійну допомогу в сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда