Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1160/21
Провадження № 2/542/39/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання - Чиж Л.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - адвокатів Босенка Т.Ю., Петька А.В.,

представників відповідача - Шеремета Н.В., Берлим Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста криниця» про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 21.07.2021 року звернувся до суду з даним позовом й просив: розірвати Договір оренди землі (земельної ділянки площею 2,970 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району; кадастровий номер: :00:003:0237; укладений 01 квітня 2013 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста криниця», що зареєстрований у державним реєстратором Полтавської обласної філії державного підприємства «Будинок юстиції» Чухліб Григорієм Олександровичем 28.11.2017 року, номер запису: 23698320.

Вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка площею 2,970 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району; кадастровий номер: :00:003:0237 належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.11.2006 року, серія ЯБ №941765.

Зазначена земельна ділянка передана ним в оренду відповідачу згідно Договору оренди землі від 01 квітня 2013 року та за актом прийому-передачі від 01.04.2013 року.

Зазначає, що відповідно до п.9 вказаного Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 8% від вартості земельної частки (паю) в грошовій та відробіткових формах, що на момент його укладення договору складало 3231 грн. 23 коп.

Відповідно до п.11 Договору, орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року.

Відповідач порушив свої зобов`язання за вказаним Договором - жодного разу не виплатив йому орендну плату за орендовану ним земельну ділянку з 2013 року і по теперішній час.

Враховуючи, що відповідач допустив систематичну несплату орендної плати (два та більше випадки), передбаченої Договором, вважає, що мають місце підстави для розірвання зазначеного вище Договору оренди землі.

Ухвалою суду від 26 липня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 14.09.2021 року (том 1 а.с.13-14).

Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2021 (том 1 а.с.81).

Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року у справі було призначено судова почеркознавча експертиза (том 2 а.с.16-19).

Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року було задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судової почеркознавчої експертизи (том 2 а.с.33-34).

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року були надані експерту додаткові матеріали для проведення судової почеркознавчої експертизи (том 2 а.с.39-40).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримував заявлені вимоги, додатково пояснив, що договір оренди землі вони з відповідачем уклали в 2013 році, після закінення строку попереднього. За попереднім договором він отримував орендну плату готівкою, про те що в подальшому відповідач перейшов на безготівкову форму сплати орендної плати йому не було відомо, його про це не повідомляли. Свій примірник договору оренди він отримав лише в 2017 року після звернення з позовом до суду. А орендну плату він не отримував з 2013 року. Він звертався до відповідача з вимогою про оплату орендної плати й письмовими заявами, й усно, однак орендну плату йому не виплачено ні в грошовій формі, ні в відробітковій.

Позов просив задовольнити.

Представник позивача адвокат Петько А.В. в судовому засіданні підтримував заявлені вимог, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Додатково пояснивши, що позивач, уклавши в 2013 році договір оренди землі, оренду плату не отримував. Вказаий договір оренди не був відповідачем зареєтрований до 2017 року. Та й з 2017 року відповідач продовжував не сплачувати орендну плату. При цьому позивач місце проживання не змінював, відповідач же поштові перекази за його місцем проживання не здійснював. Крім цього, надані відповідачем відомості на підтвердження виплати позивачу орендної плати, не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не містять всіх обов'язкових реквізитів. А про виплату орендної плати безготівково позивач не був повідомлений.

Позов просив задовольнити.

Представник відповідача ТОВ Агрофірма "Елеватор «Чиста криниця» Берлим Г.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Також пояснила, що з позивачем був укладений договір оренди землі в 2013 році, зареєстрований він був в 2017 році. За договором визначена форма оплата: грошова та відробіткова, термін сплати до 31 грудня. В 2013 та в 2014 роках орендна плата сплачувалась готівкою. Й позивач її отримав, про що свідчить його підпис в відомостях про виплату орендної плати. З 2015 року вони перейшли на безготівкову сплату орендної плати. Про необхідність відкрити розрахуновий рахунок ОСОБА_1 повідомлявся усно, однак він рахунок не відкрив та не повідомив про банківські реквізити.

За 2015 рік ОСОБА_1 було нараховано орендну плату, однак через відсутність банківських реквізитів та через те, що ОСОБА_1 протягом року не приїхав на підприємство та не отримав орендну плату готівкою, про що він також усно повідомлявся, грошові кошти були задепоновані на бухгалтерському рахунку 68.5.8.

За 2016 рік ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2016 рік та орендна плата за 2015 - 2016 роки була перерахована по системі «Аваль - Експрес» на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», про що ОСОБА_1 був усно повідомлений та такі кошти можна було отримати в касі будь-якого відділення в зручний для нього час. Але з 2016 року по 2019 рік ОСОБА_1 не звернувся до банку для отримання перерахованої йому орендної плати за 2015 та 2016 роки через що вказані гроші повернулись на рахунок Товариства 18.12.2019 року.

За 2017 рік ОСОБА_1 було нараховано орендну плату, однак через відсутність банківських реквізитів та через те, що ОСОБА_1 протягом року не приїхав на підприємство та не отримав орендну плату готівкою, про що він також усно повідомлявся, грошові кошти були задепоновані на бухгалтерському рахунку 68.5.8.

За 2018 рік ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2018 рік та орендна плата за 2017 - 2018 роки була перераховано по системі «Аваль - Експрес» на ім`я ОСОБА_1 в АТ Райффайзен Банк Аваль», про що ОСОБА_1 був усно повідомлений та такі кошти можна було отримати в касі будь-якого відділення в зручний для нього час.

02.01.2019 року ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» листом з повідомленням про отримання повідомило ОСОБА_1 про те, що кошти належної йому суми орендної плати за 2018 рік перераховано по системі «Аваль-Експрес» та з проханням отримати її в банку.

Орендна плата за 2019 та 2020 роки нарахована, але по причині відсутності реквізитів для перерахування та відмови ОСОБА_1 отримати кошти за попередні роки, не перерахована, а знову задепонована на рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Станом на 01.01.2021 року на особовому рахунку ОСОБА_1 задепоновано орендну плату на загальну суму 50507, 96 грн., які він відмовляється отримувати.

Щодо відробіткової форми сплати орендної плати, то в 2013 та в 2014 роках були надані послуги з обробітку земельної ділянки ОСОБА_1 , про що були складені відповідні акти. Починаючи з 2015 року та види послуг не надавались.

Поштовим переказом за місцем проживання позивача грошові кошти не переказувались та на депозит нотаріуса не вносились.

Вважає, що ними виконані умови договору в повному обсязі, а відповідач навмисно не отримує орендну плату та створює штучні підстави для розірвання договору.

В задоволенні позову просила відмовити.

Так, до суду було надано відзив на позовну заяву (том 1 а.с.87-101), в якому зазначено про те, що відповідач не погоджується із доводами позивача виходячи з такого.

Дійсно, 01 січня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста Криниця» та ОСОБА_1 укладено Договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передав в оренду земельну ділянку площею 2,970 га, що знаходиться на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району.

Відповідно до пункту 8 даного Договору строк дії Договору 5 років. Отже, термін дії договору закінчився 12 березня 2012 року.

Вказував, що 01 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста Криниця» та ОСОБА_1 укладено Договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передав в оренду земельну ділянку площею 2,970 га, що знаходиться на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району.

Відповідно до пункту 8 даного Договору строк дії Договору 10 років. Термін дії договору закінчується 01 квітня 2023 року (10 років з моменту підписання сторонами).

Відповідно до пункту 9 вищевказаного Договору, орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі: 8% від вартості земельної частки (пай) в грошовій та відробітковій формах в сумі 3231,23 грн.

Згідно пункту 11 Договору оренди землі від 01 квітня 2013 року, орендна плата вноситься у такі строки: щорічно і виплачується повністю до 31 грудня поточного року.

Зазначав, що твердження позивача, що відповідач порушив свої зобов`язання за вказаним договором не правдиве та не відповідає дійсності.

Також вказував, що у відповідності до наявних у ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» первинних бухгалтерських документів та звітів з програми 1С, орендна плата ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася за весь час користування земельною ділянкою. А саме: 2013 рік - згідно відомості по нарахуванню паїв від 01.04.2013 року ОСОБА_2 нараховано орендну плату за 2013 рік в сумі 6058,56 грн., після сплати прибуткового податку до видачі - 5149,78 грн. Розрахунок по орендній платі в 2013 році проводився трьома виплатами: готівкою в сумі 4600,00 грн; готівкою в сумі 154,80 грн; готівкою в сумі 43,00 грн.

За 2014 рік - згідно відомості по нарахуванню паїв від 17.02.2014 року ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2014 рік в сумі 6058,56 грн., після сплати прибуткового податку до видачі - 5149,78 грн. Розрахунок по орендній платі в 2014 році проводився чотири рази: готівкою в сумі 4500,00 грн; готівкою в сумі 167,50 грн; готівкою в сумі 402,00 грн; готівкою в сумі 160,00 грн.

Зазначав, що з метою уникнення ризиків, пов`язаних з використанням готівки, 23.02.2015 року між ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір про надання послуг по зарахуванню коштів на користь фізичних осіб №3. Згідно цього Договору ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» почало зараховувати орендну плату на карткові рахунки Орендодавців.

Але, не дивлячись на неодноразові усні звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста Криниця», позивач не відкрив карткового рахунку в РБА для перерахування орендної плати за землю та не повідомив реквізити іншого свого карткового рахунку відповідачу.

За 2015 рік - ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2015 рік в сумі 10905,41 грн, після сплати прибуткового податку та військового збору до видачі - 8296,66 грн. Оскільки, ОСОБА_1 не відкрив карткового рахунку в РБА для перерахування орендної плати за землю та не повідомив реквізити іншого свого карткового рахунку, йому було запропоновано приїхати на підприємство та отримати орендну плату готівкою. На протязі 2015 року ОСОБА_1 так і не з`явився для отримання орендної плати за землю. Кошти для виплати орендної плати за 2015 рік ОСОБА_1 були задепоновані на бухгалтерському рахунку 68.5.8 в сумі 8296,66 грн.

23.03.2015 року між ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір № РЗ-01-05-0-0/8-7 про надання послуг по виплаті грошових коштів через систему грошових переказів «Аваль - Експрес» для можливості виплати орендної плати Орендарям, які не мають карткових рахунків. На виконання цього Договору підприємство перераховує орендну плату в банк, а Орендарі можуть отримати її в касі будь якого відділення на всій території України.

За 2016 рік ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2016 рік в сумі 16358,12 грн, до видачі 13168,29 грн.

Платіжним дорученням № 917 від 19.04.2016 року кошти в сумі 21600 грн (орендна плата за 2015 - 2016 роки) згідно відомості №38 перераховано по системі «Аваль - Експрес» на ім`я ОСОБА_1 в АТ Райффайзен Банк Аваль». ОСОБА_1 був усно повідомлений про те, що належна йому сума орендної плати за 2015 та 2016 роки перерахована по системі «Аваль - Експрес» на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», кошти можна отримати в касі будь-якого відділення в зручний для нього час. Але з 2016 року по 2019 рік ОСОБА_1 не звернувся до банку для отримання перерахованої йому орендної плати за 2015 та 2016 роки. Тому, кошти, що знаходяться на рахунку понад 3 роки з моменту їх зарахування і невиплачені, повертаються на рахунок Товариства. 18.12.2019 року, кошти в сумі 21 600,00 гр. повернулися на рахунок ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця».

Факт не отримання ОСОБА_1 в банку перерахованої належної йому орендної плати за 2015 та 2016 роки говорить про те, що позивач навмисно створював ситуацію, яку зараз хоче використати для розірвання договору оренди своєї земельної ділянки.

При цьому на протязі 2016 року позивач звертався до них з заявами, в яких зазначав що договір оренди закінчився та просив надати інформацію щодо використаня його земельною ділянкою, однак щодо випалти йому орендної плати питання не порушував.

Для виплати орендної плати за 2017 рік, Товариство знову усно звернулося з проханням відкрити картковий рахунок в банку та повідомити його реквізити, але ОСОБА_1 знову проігнорував дане прохання, так як мав чіткий намір розірвати договір оренди землі. За 2017 рік ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2017 рік в сумі 16847,13 грн.

Зважаючи на постійні звернення ОСОБА_1 до ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» стосовно того, що його земельна ділянка начебто використовується підприємством після закінчення терміну дії договору, та враховуючи той факт, що ОСОБА_1 навмисно не отримує перераховану йому орендну плату, Товариством було прийнято рішення проводити нарахування та виплату орендної плати за земельну ділянку з 2017 року і до закінчення терміну дії договору, згідно договору, а не підвищену, як це було на протязі попередніх років. Тому, суму орендної плати було зменшено до встановленої за Договором оренди землі. Однак, незважаючи на це, в кінці 2017 року ОСОБА_1 була нарахована матеріальна допомога для покращення соціально побутових умов в сумі 2782,61 грн. Оскільки, ОСОБА_1 до цього часу не відкрив карткового рахунку в РБА для перерахування орендної плати за землю, не повідомив реквізити іншого свого карткового рахунку, та не отримав перераховану в банк належну йому суму орендної плати за 2015 та 2016 роки, йому було запропоновано приїхати на підприємство та отримати орендну плату готівкою.

На протязі 2017 року ОСОБА_1 так і не з`явився для отримання орендної плати за землю. Кошти для виплати орендної плати за 2017 рік ОСОБА_1 були задепоновані на бухгалтерському рахунку 68.5.8 в сумі 15585,42 грн.

За 2018 рік - ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2018 рік в сумі 8505,00 грн.

Всього перераховано в АТ «Райффайзен Банк Аваль» за 2017 га 2018 роки - 15200 грн.

02.01.2019 року ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» листом з повідомленням про отримання повідомило ОСОБА_1 про те, що кошти належної йому суми орендної плати за 2018 рік перераховано по системі «Аваль-Експрес» та з проханням отримати її в банку. Дана перехована орендна плата, за 2017-2018 роки, до цього часу перебуває на рахунку банку. Позивач не звернувся за її отриманням.

За 2019 рік - ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2019 рік в сумі 8504,68 грн.

За 2020 рік - ОСОБА_1 нараховано орендну плату за 2020 рік в сумі 8504,68 гри.

Орендна плата за 2019 та 2020 роки нарахована, але по причині відсутності реквізитів для перерахування та відмови ОСОБА_1 отримати кошти за попередні роки, не перерахована, а знову задепонована на рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Станом на 01.01.2021 року на особовому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 задепоновано орендної плати в сумі 35307,96 грн., + 15200,00 грн. а АТ «Райффайзен Банк Аваль», разом - 50507, 96 грн., які він відмовляється отримувати.

Нарахування орендної плати за 2021 рік ОСОБА_1 буде виконано в кінці 2021 року, згідно умов Договору оренди землі.

На даний час ОСОБА_1 обробляє земельні паї загальною площею 16,1189 га, які належать його сім`ї та родичам. Ще одна земельна ділянка площею 2,970 га значно збільшила б його земельний банк, але це не дає права позивачу не дотримуватися умов укладеного Договору оренди землі та чинного земельного законодавства.

Ця позовна заява ОСОБА_1 , це вже не перше звернення до суду. У 2018 році в провадженні Новосанжарського районного суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Елеватор «Чиста але ухвалою від 20 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до залишено без розгляду на підставі його ж заяви про це.

Так як жодного разу, починаючи з 2015 року, ОСОБА_1 не скористався своїм правом на звернення до орендаря з вимогою про виплату орендної плати, робимо висновок, що таке порушення умов договору не є істотним, тобто друга сторона не була позбавлена того на що розраховувала при укладенні договору. Позивач не бажав отримувати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста Криниця», як орендар вищевказаної земельної ділянки, виконує обов`язки передбачені чинним законодавством України та договором оренди землі та жодним чином не мало на меті не сплачувати орендну плату за земельну ділянку, але орендодавець не виявив бажання її отримувати.

Позивачем надана відповідь на відзив (том 1 а.с. 239-245), в якій зазначено, що підписи на документах, доданих до відзиву, які нібито належать ОСОБА_1 , візуально різняться між собою, що викликає сумніви у їх справжності.

Вказав, що також викликає сумнів у правомірності вирахування коштів з орендної плати, нібито виплачених наперед за попереднім договором від 01.01.2007 року з орендної плати за новим договором від 01.04.2013 року. Відсутні, як підстави та розрахунки для такого вирахування, так і докази про повідомлення позивача про таке вирахування.

Крім того, доводи відповідача про те, що починаючи з 2015 року орендна плата перераховувалася відповідачем на рахунки орендодавців в АТ «Райффайзен Банк Аваль», про що позивач неодноразово усно повідомлявся, однак не відкрив карткового рахунку у вказаному банку та не повідомив реквізити іншого свого банківського рахунку відповідачу, є хибними і такими, що не заслуговують на увагу.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу про належне повідомлення ним позивача щодо подальшого здійснення виплат орендної плати через АТ «Райффайзен Банк Аваль», починаючи з 2015 року.

Договір же оренди землі від 01 квітня 2013 року не містить умов щодо виплати орендної плати через АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Посилання відповідача на неодноразові усні звернення до позивача щодо необхідності відкриття рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» або повідомлення іншого свого банківського рахунку відповідачу для перерахування орендної плати не підтверджені жодними доказами, а відтак - не заслуговують на увагу.

Вважав безпідставними доводи відповідача про відсутність систематичної несплати орендної плати, оскільки позивач не звертався за отриманням орендної плати, тому, що товариство, відповідно до вимог частини першої статті 537 ЦК України, мало можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знало куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання.

Крім цього, відповідач достеменно знав місце проживання позивача, а тому мав також можливість сплатити орендну плату за допомогою простого поштового переказу грошових коштів.

Відповідач також не звертався до позивача з приводу виниклих труднощів при внесенні орендної плати, принаймні відповідних доказів суду при поданні відзиву не надано.

Відповідачем надано лише копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста криниця» ОСОБА_1 №1 від 02.01.2019 року, в якому повідомляється, що орендну плату за 2018 рік перераховано по експрес відомості в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а також копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого повідомлення вручене ОСОБА_1 19.01.2019 року. По-перше, зазначений лист датований 02.01.2019 року, тобто коли вже мала місце систематична несплата відповідачем орендної плати. По-друге, відсутні відомості, що у вказаному поштовому відправленні був саме вказаний лист від 02.01.2019 року, адже опис вкладення до вказаного поштового відправлення відсутній. По-третє, особистий підпис ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення відсутній, зазначене лише його прізвище та ще й чужою рукою.

Щодо неодноразових звернень позивача до відповідача про витребування належної йому земельної ділянки, зазначив, що після спливу строку дії попереднього договору від 01.01.2007 року позивач мав намір укласти новий договір з представником ТОВ «Елеватор «Чиста криниця» з 01.01.2012 року на новий строк.

Зазначив, що по закінченню договору ТОВ «Елеватор «Чиста криниця» земельну ділянку з оренди за актом прийому-передачі не повернув.

Після підписання трьох екземплярів нового договору та Акту прийому-передачі представник орендаря забрав їх для подальшої реєстрації у відповідному державному органі за місцем розташування земельної ділянки, зазначаючи, що дату в договорі буде вписано в день реєстрації нового договору.

Відтак позивач розраховував на одержання орендної плати за землю не пізніше 31 грудня у кожному році, починаючи з 2012 року.

Однак договір оренди землі тривалий час відповідачем не реєстровався.

Через що позивач був вимушений 03 жовтня 2017 року звернутися до Новосанжарського районного суду з позовом про витребування земельної ділянки, оскільки через відсутність державної реєстрації договору оренди землі, вважав зазначений договір від 01 квітня 2013 року неукладеним.

Вже після відкриття провадження у справі №542/1481/17, лише 28 листопада 2017 року, відповідач зареєстрував своє право оренди земельної ділянки позивача на підставі договору оренди землі від 01.04.2013 року строком на 10 років. Оскільки на момент розгляду справи право оренди земельної ділянки було вже зареєстрованим, відпала підстава у позові, в зв`язку з чим позивач просив залишити його позов без розгляду.

Вважає, що зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідач з моменту підписання сторонами оспорюваного договору діяв недобросовісно - ухилявся від державної реєстрації договору оренди землі, а в подальшому - відповідного права оренди землі, як наслідок - не сплачував орендну плату та затягував момент укладення договору, оскільки попередній договір закінчився 01.01.2012 року, а новий датовано 01.04.2013 року, хоча весь цей час земельна ділянка використовувалась відповідачем.

Підставою для звернення позивача до суду із даним позовом слугувала саме несплата відповідачем орендної плати позивачу за орендовану земельну ділянку за 2013-2020 роки.

Вважав, що факт систематичної несплати орендної плати за 2013-2020 роки відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договорів є правовою підставою для розірвання цих договорів.

Представником відповідача надані заперечення на відповідь на відзив (том 2 а.с. 2-6) в якому зазначено, що ними до відзиву надано всі належні, достовірні та достатні докази стосовно того, що умови Договору оренди землі в частині розрахунків по орендній платі не порушувалися.

А доказів систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто доказів систематичного порушення Договору оренди земельної ділянки, позивач суду не надав, а лише піддає сумніву власні підписи.

Щодо сумнівів у правомірності вирахування переплати орендної плати за землю за 2012 рік при розрахунку по виплаті орендної плати за землю в 2013 році зазначили, що після закінчення терміну дії Договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста Криниця» та ОСОБА_1 01 січня 2007 року, орендодавець не надав Товариству жодних заперечень проти укладення договору оренди землі на новий термін.

Тому, маючи в планах і надалі співпрацювати з ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця», ОСОБА_1 в 2012 році використав кошти орендної плати за землю сумі 635,22 грн. наперед, отримавши послуги по обмолоту та вивезенню перегною. При остаточному розрахунку з ОСОБА_1 по орендній платі за 2013 рік по Договору оренди землі від 01.04.2013 року дана заборгованість була врахована.

Сумніви стосовно справжності підпису ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення - листа ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» про те, що кошти належної ОСОБА_1 суми орендної плати за 2018 рік перераховано по системі «Аваль- Експрес» та з проханням отримати її в РБА, не заслуговують на увагу.

На даному рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення стоять відмітки про те, що лист «вручено особисто». Відповідальність за не належне виконання обов`язків із вручення поштового відправлення та порушення положень Закону «Про поштовий зв`язок» лежить на працівниках поштового відділення.

Дослідження термінів підписання та термінів державної реєстрації Договору оренди землі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста Криниця» та ОСОБА_1 01 квітня 2013 року, та звинувачення Товариства в ухилянні від державної реєстрації, є такими, що не стосуються суті позовних вимог, оскільки орендна плата виплачується не залежно від термінів державної реєстрації договору оренди землі.

Відповідно до пункту 9 вищевказаного Договору, орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі: 8% від вартості земельної частки (пай) в грошовій та відробітковій формах в сумі 3231,23 грн.

Згідно пункту 11 Договору оренди землі від 01 квітня 2013 року, орендна плата вноситься у такі строки: щорічно і виплачується повністю до 31 грудня поточного року. Тобто, не залежно від дати підписання та дати державної реєстрації Договору оренди землі, орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня в сумі вказаній в договорі.

Подані до відзиву копії звітів 1ДФ - Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2013 - 2020 роки підтверджують факт нарахування орендної плати ОСОБА_1 за всі роки користування земельною ділянкою та сплати податків з його доходу.

Позивач же, починаючи з 2015 року навмисно не бажав отримувати гарантовані Договором оренди землі кошти орендної плати та свідомо створював умови для розірвання Договору оренди землі в судовому порядку.

Вислухавши пояснення у вступному слові позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,970 га, що знаходяться на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №941765 (а.с.7).

01 квітня 2013 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Елеватор «Чиста криниця» укладений договір оренди землі щодо вказаної земельної ділянки, державна реєстрація права оренди ТОВ «Елеватор «Чиста криниця» належної позивачу земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі була проведена 28.11.2017 року (а.с.11).

За умовами укладеного договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування належну орендодавцю земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,97 га строком на 10 років.

Відповідно до п.9 вказаного Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 8% від вартості земельної частки (паю) в грошовій та відробіткових формах, що на момент його укладення договору складало 3231 грн. 23 коп.

Таким чином, умовами договору визначена орендна плата у грошовій та відробітковій формах.

Згідно з п. 11 в казаного Договору орендна плата вноситься щорічно і виплачується повністю до 31 грудня поточчного року.

Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (пункт 12).

Частиною 1статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України(далі -ЗК України),ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині 1статті 626 ЦК Українивизначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Форма, спосіб і строки розрахунку по орендній платі є однією із істотних умов договору оренди землі, на які погодилися сторони за обоюдною, добровільною згодою та яка не суперечить інтересам держави, суспільства та інших фізичних осіб.

Згідно ч. з 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом ст.ст. 21, 22 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до вимог ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини1 статті 3 ЦК України).

Тлумачення пункту 3 частини 1 статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно з частиною 1статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто, систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання) є підставою для розірвання такого договору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 327/163/17, від 13 травня 2021 року у справі № 192/149/17, від 15 січня 2020 року у справі № 709/591/18.

Так, звертаючись з позовом до суду, позивач просив розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що відповідач порушив свої зобов`язання за вказаним Договором - жодного разу не виплатив йому орендну плату за орендовану ним земельну ділянку з 2013 року і по теперішній час, тобто відповідач допустив систематичну несплату орендної плати (два та більше випадки), передбаченої Договором.

Тобто, підставою цього позову є несплата орендної плати за 2013-2020 роки.

Судом встановлено та не оспорено сторонами, що укладеним між сторонами договором оренди не встановлено місце і порядок сплати орендної плати.

При цьому в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що виплата орендної плати до 2015 року проводилась ними шляхом вручення орендної плати готівкою під розпис у відомостях про видачу орендної плати, а починаючи з 2015 року зарахування орендної плати почало здійснюватися на карткові рахунки орендодавців, тобто безготівково.

Позивач не заперечував, що дійсно орендну плату за попередннім договором оренди землі, строк дії якого сплинув 12.03.2012 року, він отримував готівкою.

При цьому наполягав, що за спірним договором оренди землі від 01.04.2013 року орендну плату, починаючи з 2013 року він не отримував, місце проживання не змінював.

Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі; акт надання послуги тощо. Вказані документи мають містити посилання на рік, за який виплачується орендна плата.

Так, на підтвердження виконання відповідачем своїх зобов`язань та виплати орендної плати позивачу за 2013-2014 роки відповідач посилався на відомості про виплату орендної плати.

Зазначали, що за 2013 рік ОСОБА_1 було нараховано орендну плату в сумі 6058,56 грн., після сплати прибуткового податку до видачі - 5149,78 грн. Та розрахунок по орендній платі в 2013 році проводився трьома виплатами:

- готівкою в сумі 4600,00 гривень, яка виплачена згідно відомості №73 про видачу орендної плати за користування земельною часткою (паєм) за 2013 рік від 03 квітня 2013 року. ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 4600,00 грн.;

- готівкою в сумі 154,80 грн., яка виплачена згідно відомості про виплату грошей - на видачу авансу земельного паю №41 від 31 липня 2013 року. ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 154,80 грн.;

- готівкою в сумі 43,00 грн., яка виплачена згідно відомості про виплату грошей - на видачу авансу земельного паю №43 від 31 липня 2013 року. ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 43,00 грн.

Також вказали, що на момент закінчення терміну дії Договору оренди землі від 01.01.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця», Орендодавець ОСОБА_1 надлишково отримав 635,22 грн. для оплати наданих послуг, наперед, в рахунок майбутньої орендної плати за 2013 рік згідно Договору оренди землі, який був укладений 01.04.2013 року.

При остаточному розрахунку з ОСОБА_1 по орендній платі за 2013 рік по Договору оренди землі від 01.04.2013 року дана заборгованість була врахована.

За 2014 рік ОСОБА_2 нараховано орендну плату в сумі 6058,56 грн., після сплати прибуткового податку до видачі - 5149,78 грн. Розрахунок по орендній платі в 2014 році проводився чотири рази:

- готівкою в сумі 4500,00 гривень, яка виплачена згідно відомості №1206 гро виплату орендної плати за користування земельною часткою (паєм) за 2014 рік від 21 лютого 2014 року. ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 4500,00 грн.;

- готівкою в сумі 167,50 грн., яка виплачена згідно відомості про виплату грошей - на видачу авансу земельного паю №24 від 31 липня 2014 року. ОСОБА_1 отримав 167,50 грн.;

- готівкою в сумі 402,00 грн., яка виплачена згідно відомості про виплату грошей - на видачу авансу земельного паю №25 від 31 липня 2014 року. ОСОБА_1 отримав 402,00 грн.;

- готівкою в сумі 160,00 грн., яка виплачена згідно відомості про виплату грошей - на видачу авансу земельного паю №6 від 11 листопада 2014 року. ОСОБА_1 отримав 160,00 грн., про що свідчить його особистий підпис у відомості.

При цьому, представник відповідача зазначив, що факт отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_1 підтверджується його особистим підписом у відомостях.

Позивач ОСОБА_1 же, заперечуючи проти факту отримання вказаних грошових коштів, зазначив, що підписи в вказаних платіжних відомостях виконані не ним.

Відповідно до висновку почерконзнавчої експертизи № СЕ-19/117-21/14301-ПЧ від 30.12.2021 (том 2 а.с. 44-74), проведеної на підставі ухвали суду від 04.11.2021 року, вбачається, що:

1. Підпис від імені ОСОБА_1 у Відомості видачі орендної плати за користування земельною часткою (паєм) за 2013 рік №73 від 03.04.2013 року, на сторінці 2, у рядку 93, в графі «Підпис в одержанні», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

2. Підпис від імені ОСОБА_1 у Відомості про виплату грошей на видачу авансу земельного паю №41 від 31.07.2013 року, на сторінці 1, у рядку 4, в графі «Підпис про одержання», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

3. Підпис від імені ОСОБА_1 у Відомості про виплату грошей на видачу авансу земельного паю №43 від 31.07.2013 року, на сторінці 1, у рядку 2, в графі «Підпис про одержання», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

4. Підпис від імені ОСОБА_1 у Відомості видачі орендної плати за користування земельною часткою (паєм) за 2014 рік №1206 від 21.02.2014 року, на сторінці 2, у рядку 102, в графі «Підпис в одержанні», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

5. Підпис від імені ОСОБА_1 у Відомості про виплату грошей на видачу авансу земельного паю №24 від 31.07.2014 року, на сторінці 1, у рядку 6, в графі «Підпис про одержання», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

6. Підпис від імені ОСОБА_1 у Відомості про виплату грошей на видачу авансу земельного паю №25 від 31.07.2014 року, на сторінці 1, у рядку 9, в графі «Підпис про одержання», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

7. Підпис від імені ОСОБА_1 у Відомості про виплату грошей за видачу авансу земельного паю №6 від 11.11.2014 року, на сторінці 1, у рядку 1, в графі «Підпис про одержання», виконаний ОСОБА_1 .

8. Встановити факт виконання підписів в наданих документах (крім підпису від імені ОСОБА_1 у Відомості про виплату грошей за видачу авансу земельного паю №6 від 11.11.2014 року) навмисно зміненим почерком не виявляється за можливе, так як встановлено, що вони виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

9. Встановити факт виконання підписів в наданих документах (крім підпису від імені ОСОБА_1 у Відомості про виплату грошей за видачу авансу земельного паю №6 від 11.11.2014 року) у незвичних умовах та/або під впливом збиваючих факторів (природних чи штучних) не виявляється за можливе, так як встановлено, що вони виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

За таких обставин підстав вважати, що у вказаних вище відомостях про отримання орендної плати розписувався позивач ОСОБА_1 - немає, інших належних та допустимих доказів, які свідчили б про отримання позивачем орендної плата за 2013-2024 роки відповідачем не надано та матеріали справи не містять, а отже факт отримання позивачем орендної плати за 2013-2014 роки не доведений.

Й відповідно, за 2013-2014 роки оренда плата ОСОБА_1 була отримана в розмірі 160 грн., згідно відомостей про виплату грошей за видачу авансу земельного паю №6 від 11.11.2014 року.

Надалі, за поясненнями представника відповідача, 23.02.2015 року між ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Договір про надання послуг по зарахуванню коштів на користь фізичних осіб №3. Згідно цього Договору ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» почало зараховувати орендну плату на карткові рахунки орендодавців (том 1 а.с. 141-146).

А 23.03.2015 року між ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір № РЗ-01-05-0-0/8-7 про надання послуг по виплаті грошових коштів через систему грошових переказів «Аваль - Експрес» для можливості виплати орендної плати Орендарям, які не мають карткових рахунків (том 1 а.с. 164-167).

Позивач же в судовому засіданні заперечував проти того, що його повідомляли про подальшу виплату орендну плату через банківську установу та необхідність відкриття рахунку.

При цьому, доказів про повідомлення позивача щодо подальшого здійснення виплат орендної плати через АТ «Райффайзен Банк Аваль» та необхідності відкриття розрахункового рахунку, надано не було та матеріали справи не містять.

А договір оренди землі від 01 квітня 2013 року не містить умов щодо виплати орендної плати через банківську установу, зокрема, АТ «Райффайзен Банк Аваль», тобто безготівково.

Посилання відповідача на неодноразові усні звернення до позивача щодо необхідності відкриття рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» або повідомлення іншого свого банківського рахунку відповідачу для перерахування орендної плати не підтверджені належними доказами.

Заперечуючи проти позову, відовідач посилався на те, що й протягом 2015 - 2020 роки ОСОБА_1 нараховувалась орендна плата, однак через відсутність банківських реквізитів та через те, що ОСОБА_1 не отримував орендну плату готівкою, про що він усно повідомлявся, грошові кошти були задепоновані на бухгалтерському рахунку або перераховувались по системі «Аваль - Експрес» на ім`я ОСОБА_1 в АТ Райффайзен Банк Аваль», про що ОСОБА_1 також був усно повідомлений та такі кошти можна було отримати в касі будь-якого відділення в зручний для нього час.

На підтвердженя вказаних обставин відповідачем надані: накази по підприємству, звіти 1ДФ - Податковий розрахунок сум доходу, платіжні доручення (том 1 а.с. 147-162, 168-183, 188-213, 216-222).

Разом з тим, матеріали справи не містить та відповідачем не доведено, що такі грошові кошти виплачені позивачеві, як й не надано доказів на підтвердження повідомлення позивача про можливість отримати орендну плату в касі банку чи в касі підприємства, враховуючи, що позивач заперечував факт такого повідомлення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 532 ЦК України якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання грошового зобов`язання провадиться за місцем проживання кредитора.

Отже, відповідач міг направити на адресу позивача пропозицію про отримання орендної плати або переказати зазначені кошти за місцем проживання позивачки.

Так, відповідач зазначав, що в письмову вигляді вони повідомляли позивача про можливість отримання орендної плати листом від 02.01.2019 року (том 1 а.с. 214).

Згідно відомостей, що містяться в такому листі, вбачається що повідомлення ОСОБА_1 отримати орендну плату за 2018 рік в касі відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Позивач заперечував проти отримання такого листа, зазначаючи про те, що підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 19.01.2019 викониний не ним, що підтверджено даними, що міститься у висновку почеркознавчої експертизи № СЕ-19/117-21/14301-ПЧ від 30.12.2021 (том 2 а.с. 44-74) про те, що підпис від імені ОСОБА_1 у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 19.01.2019 в графі «Розписка в одержанні», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Разом з тим, в даному випадку відповідач не несе відповідальність за неналежне виконання обов`язків із вручення поштового відправлення та не контролює дії працівниках поштового відділення щодо вручення поштового відправлення.

Однак, суд зазначає, що відповідачем до вказаного листа не було надано опису вкладення, що позбавляє суд можливості дослідити, що відповідачем позивачу був направлений саме вказаний лист від 02.01.2019 року з пропозицією отримати орендну плату за 2018 рік.

Будь-яких інших доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання грошового зобов`язання за договором оренди землі, матеріали справи не містять.

Як вбачається із статті 537 ЦК України законодавцем передбачено право боржника виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Зазначена норма надає за певних умов право орендодавцю виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю.

Однак й таким чином виконати свій обов`язок зі сплати орендної плати в грошовій формі орендар не скористався.

Крім того, спірним договором оренди землі від 01.04.2013 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій та відробітовий формах (п.9).

А відповідно до пункту 12 цього Договору передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати має оформлятися відповідними актами, які суду не надані.

Так, позивач зазначав, що орендна плата у відробітковій формі йому також не сплачувалась протягом 2013-2020 роки.

Представник відповідача щодо відробіткової форми сплати орендної плати, яка полягала в оранці, культивації земельної ділянки позивача, надання інших послуг, вказала, що в 2013 та в 2014 роках позивачу були надані послуги з обробітку земельної ділянки, про що були складені відповідні акти. Однак вказані акти на підприємстві не зберіглися, оскільки їх строк зберігання був визначений в 3 роки. При цьому не заперечувала, що починаючи з 2015 року оранка та культивація земельної ділянки позивача відповідачем не проводилась та інші види послуг не надавались.

Отже докази на підтвердження оплати за користування земельною ділянкою в частині орендної плати в відробітковій формі надані не були.

При цьому систематична несплата орендної плати (два та більше випадки), а також систематична сплата орендної плати не в повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору. Систематична несплата частини орендної плати у відробітковій (оранка, культивація земельної ділянки) формі є істотним порушенням умов договору оренди землі, а отже підставою для його розірвання.

Такі висновки містяться в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду № 318/433/18 від 04.12.2019 року неналежне виконання умов договорів, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати з урахування її індексації також є порушенням умов договорів оренди, яке дає право орендодавцям вимагати розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість.

Відповідно до постанови Верховного Суду № 183/1754/16 від 11.09.2019 року систематична несплата орендної плати у відробітковій та натуральній формі (оранка, культивації присадибної земельної ділянки та поставка 1 тони соломи до садиби орендодавця) є істотними порушеннями умов договору.

Відповідно до постанови Верховного Суду № 183/3653/16 неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Також суд зазначає, що згідно з частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час укладання договору оренди землі) право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Таким чином, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться за змістовним наповненнями, а також можуть відрізнятися у часі, про що зазначено і у мотивувальних частинах постанов Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16).

Системний аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19); постанові Верховного Суду від 02.06.2021 року у справі № 291/427/17 (провадження № 61-11610св20).

Так, відповідно до Прикінцевих положень укладеного 01 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Елеватор «Чиста Криниця» договору оренди земельної ділянки п.43, сторони домовились, що договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Проте після підписання цього договору оренди землі дії щодо проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки відбулись 28.11.2017 року (а.с. 11).

При цьому позивач звертався до відповідача з листами щодо правомірності використання земельної ділянки (том 1 а.с. 163, 184, 186).

Разом з тим, суд зазначає, що й після реєстрації права оренди земельної ділянки в 2017 році, докази про сплату позивачу орендної плати як в грошовій, так й відробітковій формах надані не були. Факти нарахування, перерахування коштів по системі «Аваль-Експрес» не свідчать про виплату таких коштів позивачу та належного виконання обовязку, без підтвердження належними доказами повідомлення позивача про такий спосіб отримання коштів в рахунок сплати орендної плати, необхідності відкриття карткового рахунку для перерахування орендної плати, враховуючи, що такий спосіб сплати орендної плати відсутній в умовах договору. Можливості поштового переказу за місцем проживання позивача чи внесення належних грошей у депозит нотаріуса. Крім того несплата частини орендної плати в відробітковій формі (оранка, культивації земельної ділянки), як складової орендної плати, також мала системний характер.

Зазначені обставини суд визнає як істотне порушення умов договору б/н від 01.04.2013 року, що, в свою чергу, є підставою для його розірвання.

Доводи відповідача про те, що ТОВ «Елеватор «Чиста криниця» здійснювало дії щодо належного виконання спірного договору оренди, але позивач ухилявся від отримання орендної плати, не доведені належними та достатніми доказами.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги №01/07 від 01.07.2021 року (т.1 а.с.19), протокол узгодження договірної вартості юридичних послуг (т.1 а.с.20), акт приймання-передачі юридичних послуг від 20.07.2021 (т.1 а.с.21), договір про надання правової допомоги №17/21 від 11.05.2022 року. Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією №14/09 від 14.09.2021 року на суму 500 грн., квитанцією №27/07 від 27.07.2021 року на суму 3000 грн. (т.1 а.с.22) та квитанцію №17/21 від 12.05.2022 року на суму 1000 грн.

Матеріали справи свідчать, що фактично вчинені представником позивача адвокатами Босенко Т.Ю. та Петьком А.В. такі дії: усна консультація, збір необхідних матеріалів, підготовлена та подана позовна заява, участь у судових засіданнях.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатами Босенко Т.Ю. та Петьком А.В. правничої допомоги, витраченого часу на її надання є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, експертом Дейнека Т.М. було проведено дослідження підпису ОСОБА_1 та надано висновок експерта №СЕ-19/117-21/14301-ПЧ, витрати за проведення якого в розмірі 3384 грн. сплачені ОСОБА_1 (а.с.95).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за проведення вказаної експертизи, суд враховує п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а саме: чи пов`язані вони з розглядом справи.

Так, в ході розгляду справи, позивачем заявлено вимогу про призначення судово-почеркознавчої експертизи, обгрунтовуючи своє клопотання тим, що підписи у відомостях видачі орендної плати та про виплату грошей, візуально різняться, що викликає сумніви у їх справжньості, у зв`язку з чим й було проведену експертизу, що входить до предмету доказування при розгляді справи про розірвання договору оренти землі.

Враховуючи, зазначене суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати за проведення експертизи в розмірі 3384 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 грн., судові витрати, пов`язані з правничою допомогою, в розмірі 4500 грн., а також витрати за проведення експертизи в розмірі 3384 грн., а всього 8792 грн.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста криниця» про розірвання договору оренди землі - задовольнити.

Розірвати договір оренди землі № б/н від 01.04.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста криниця», право оренди за яким зареєстровано 28 листопада 2017 року, номер запису: 23698320, про оренду земельної ділянки площею 2,970 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району, кадастровий номер: :00:003:0237.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста криниця» (39341, вул.Садова, 51, с.Богданівка, Полтавський район, Полтавської області, ) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн., витрати за проведення експертизи в розмірі 3384 (три тисячі триста вісімдесят чотири) грн., а також судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн., а всього 8792 (вісім тисяч сімсот дев`яносто дві) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

представники позивача: адвокат Босенко Тарас Юрійович, робоча адреса: м.Полтава, вул.Пушкіна, 65, оф.13; адвокат Петько Антон Володимирович, робоча адреса: м.Полтава, вул. Гайового, 30;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста криниця», місцезнаходження: вул.Садова, 51, с.Богданівка, Полтавський район, Полтавської області, ;

представники відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор «Чиста криниця» Шеремета Ніна Володимирівна, Берлим Галина Миколаївна , робоча адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 16 червня 2022 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва