Провадження № 2/643/1310/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Степанюк Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про захист права інтелектуальної власності на промисловий зразок,

в с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про захист права інтелектуальної власності на промисловий зразок.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.

13 вересня 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить суд: стягнути солідарно з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (власника промислового зразка «НАБІР ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ» за патентом № НОМЕР_1 ) завдану матеріальну шкоду в розмірі 90 000,00 гривень; стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 гривень за подання заяви про збільшення позовних вимог.

23 вересня 2021 року від відповідача ОСОБА_3 в особі представника адвоката Данильчука С.Г. надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, в якій представник відповідача зазначає, що заява про збільшення позовних вимог не може бути прийнята судом до розгляду та має бути повернута позивачу, оскільки з тексту заяви вбачається не збільшення позовних вимог, а заявлення нових (додаткових) вимог, а отже заява є такою, що не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України. Також посилався на постанову Верховного Суду, прийняту у справі №922/404/19 від 09.07.2020, в якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

У підготовчому засіданні 25 січня 2022 року представник позивача адвокат Ковкін О.В. підтримав заяву про збільшення позовних вимог, просив її прийняти до провадження та розглядати разом з первісною позовною заявою ОСОБА_1 , також пояснив, що фактично у заяві про збільшення позовних вимог позивачем заявляється додаткова позовна вимога, яка є похідною від первісних позовних вимог позивача та може бути задоволена в разі задоволення позовних вимог позивача, заявлених у пред`явленій позовній заяві.

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Данильчук С.Г. проти прийняття заяви про збільшення позовних вимог заперечував, в обґрунтування обраної позиції посилався на обставини, як вони викладені у запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог. Також зауважив, що фактично зі змісту заяви позивача про збільшення позовних вимог убачається висування додаткової позовної вимоги.

Відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у поданій заяві просив вирішити справу за наявними матеріалами у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідача фізична особа підприємець ОСОБА_4 у підготовче засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши представника позивача адвоката Ковкіна О.В., представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Данильчука С.Г., дослідивши матеріали заяви про збільшення позовних вимог, заперечення відповідача ОСОБА_3 на заяву про збільшення позовних вимог, доходить висновків про таке.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Беручи до уваги, що по даній цивільній справі провадження відкрито у порядку загального позовного провадження та заяву про збільшення позовних вимог позивачем ОСОБА_1 ініційовано до закінчення підготовчого засідання, вимоги ст. 49 ЦПК України щодо процесуальної стадії, коли таку заяву може бути подано позивачем, останнім дотримані.

Що стосується можливості прийняття заяви позивача про збільшення позовних вимог, суд керується таким.

Як убачається зі змісту первісної позовної заяви позивача, в ній заявлені наступні позовні вимоги немайнового характеру: визнати порушеними відповідачами права інтелектуальної власності на промисловий зразок «НАБІР ЕЛКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ», власником якого є ОСОБА_1 , згідно з патентом №16959; заборонити відповідачам виготовлення, реалізацію, зберігання або будь-яке інше використання продукції з позначкою «LUМАNО», ідентичної до промислового зразка «НАБІР ЕЛКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ», власником якого є ОСОБА_1 згідно з патентом №16959; прийняти рішення про вилучення з цивільного обороту розеток керамічних з позначкою на упаковці «LUМАNО», що порушують права інтелектуальної власності на промисловий зразок «НАБІР ЕЛКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ», власником якого є ОСОБА_1 згідно з патентом №16959.

У подальшому, 13 вересня 2021 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив: стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 (власника промислового зразка «НАБІР ЕЛКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ», власником якого є ОСОБА_1 згідно з патентом №16959) завдану матеріальну шкоду в розмірі 90 000 гривень, а отже, фактично доповнив раніше заявлені позовні вимоги новою вимогою, а відтак, змінив предмет позову, а не збільшив позовні вимоги. У підготовчому засіданні 25 січня 2022 року представник позивача зазначив, що позивачем фактично раніше заявлені позовні вимоги доповнені додатковою позовною вимогою, хоча заява й носить назву «заява про збільшення позовних вимог».

Суд звертає увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в Постанові від 22 липня 2021 року, прийнятій по справі № 910/18389/20.

Як убачається, предметом спору у цій справі у первісній редакції позовної заяви були позовні вимоги про:

- визнати порушеними відповідачами ФО-П ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФО-П ОСОБА_4 прав інтелектуальної власності на промисловий зразок «НАБІР ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ», власником якого є ОСОБА_1 ;

- заборонити відповідачам реалізацію, зберігання або будь-яке інше використання продукції з позначкою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ідентичної до промислового зразка «НАБІР ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ», власником якого є ОСОБА_1 , згідно з патентом №16959;

- прийняти рішення про вилучення з цивільного обороту розеток керамічних з позначкою на упаковці «LUMANO», що порушують права інтелектуальної власності на промисловий зразок «НАБІР ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ», власником якого є ОСОБА_1 , згідно з патентом № 16959.

Зазначені позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

У подальшому 13 вересня 2021 року до закінчення судом підготовчого провадження у справі позивач подав до Московського районного суду м. Харкова заяву, яка має назву «заява про збільшення позовних вимог», яка по суті є заявою про зміну предмета позову, в якій він просить:

-стягнути солідарно з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (власника промислового зразка «НАБІР ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНИХ ВИРОБІВ» за патентом №16959) завдану матеріальну шкоду в розмірі 90 000,00 гривень.

Отже, як вбачається зі змісту заяви позивача «про збільшення позовних вимог», вона фактично є заявою про зміну предмету позову, позаяк у такій заяві позивач фактично доповнив раніше заявлені позовні вимоги новою вимогою, а відтак змінив предмет позову, а не збільшив позовні вимоги, а тому не допустив порушень вимог ч. 3 ст. 49 ЦПК України, згідно з якими, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Що стосується посилань представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Данильчука С.Г. на Постанову Верховного Суду у справі №922/404/19 від 09.07.2020, у якій ВС дійшов висновку, що неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви, то суд не бере їх до уваги, позаяк у даному судовому рішенні Верховного Суду йшлося про позовні вимоги позивача у збільшеній його частині, які жодним чином не були пов`язані ані з предметом, ані з підставами позову в первісній редакції та заява позивача про збільшення позовних вимог була фактично поданням окремого позову з іншим предметом та підставами позову, що виключало можливість розгляду поданої позивачем заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог (абз. 7 п. 4.17. розділу 4. «Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд»).

Позивач, подавши до суду вказану вище заяву визначив свої процесуальні дії саме як зміну предмету позову, а не збільшення позовних вимог, що відповідає принципу диспозитивності у цивільному процесі, закріпленому у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, який означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом. Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі 922/1249/17 та від 23 квітня 2019 року у справі 911/1602/18.

З огляду на викладене вище та, беручи до уваги ті обставини, що позивач подав суду заяву про зміну предмета позову до закінчення підготовчого засідання у справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, суд вважає за можливе прийняти таку заяву до свого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 49, 247, 259, 260, 274, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Прийняти до провадження заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про захист права інтелектуальної власності на промисловий зразок.

Установити відповідачам п`ятнадцятиденний строк із дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідачі мають право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) відповідачами одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити відповідачам, що у разі ненадання ними відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Роз`яснити позивачу право подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з моменту отримання відзиву (стаття 179 ЦПК України).

Роз`яснити відповідачам право на подачу заперечень протягом п`яти днів з моменту отримання відповіді на відзив, відповідно до статті 180 ЦПК України.

Копію ухвали направити особам, що беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У підготовчому засіданні оголосити перерву до 15 лютого 2022 року до 13-00 години.

Суддя: Я.Ю. Семенова