Дата документу 06.06.2022 Справа № 554/2478/22
Провадження № 2-о/554/90/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г. В.,

за участю секретаря судового засідання Звігольської О. Ю.,

представника заявника адвоката Кулішова В. П.,

представника заінтересованої особи Дзюбла О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Полтавська міська рада, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року до суду звернулась ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем - своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 січня 2009 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявниці ОСОБА_2 , який за свого життя 18 травня 2011 року склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно ОСОБА_1 . Також зазначає, що з 16 жовтня 1998 року вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, стверджує, що до своєї смерті батько постійно проживав із нею, вони мали з ним спільний побут, взаємні права та обов`язки, а в подальшому заявниця понесла витрати на поховання останнього, що підтверджується показаннями свідків. Хоча згідно з довідкою КП «ЖЕО № 2» ПМР і був зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_3 , яка не зареєстрована та не проживала за вказаною адресою. Крім того, в період з 2009 року до моменту смерті батько отримував виплату грошової допомоги як непрацюючому пенсіонеру. 10 лютого 2022 року заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи після померлого батька, але отримала довідку про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що фактично спадщину не прийняла, так як зареєстрована за іншою адресою, а саме у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а не за адресою місця реєстрації померлого батька: АДРЕСА_2 . Встановлення юридичного факту постійного проживання разом зі спадкодавцем необхідно заявниці для оформлення спадщини.

Від представника заінтересованої особи до суду надійшли письмові заперечення на заяву, в яких зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту ведення із спадкодавцем спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків, а також участі у витратах по утриманню квартири тощо. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні поданої заяви.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Полтавської міської ради в судовому засіданні проти задоволення вимог заяви заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, вважав, що подана заява не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши надані докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявниці ОСОБА_2 , про що 06 січня 2021 року складено відповідний актовий запис № 35, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) а. с. 9).

Родинні відносини між заявницею ОСОБА_1 та померлим як батьком та дочкою підтверджуються копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Октябрським РВ Полтавської області від 21 квітня 1967 року, паспорта ОСОБА_1 та Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № № 5, 5 від 29 грудня 2021 року з відомостями про зміну прізвища останньої (а. с. 4-5, 6, 10-11).

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина на все належне йому майно.

Разом із тим, за свого життя останнім був складений заповіт від 18 травня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Карбан Є. О. та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 48661259, згідно з яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 (а. с. 12, 13).

Як видно з копії довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 41 від 17 січня 2022 року ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 21 березня 1975 року по день смерті (а. с. 20).

Такі ж дані щодо зареєстрованого місця проживання померлого ОСОБА_2 містяться в лікарському свідоцтві про смерть № 51 від 04 січня 2022 року (а. с. 21).

У лютому 2021 року заявниця звернулась до нотаріуса з метою відкриття спадкової справи після померлого батька, однак листом приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Ю. М. № 77/01-16 від 10 лютого 2021 року їй в цьому було відмовлено у зв`язку з пропущенням строків про прийняття спадщини (а. с. 22).

ОСОБА_1 у своїй заяві стверджує, що з січня 2009 року по день смерті батька ОСОБА_2 вони проживали з ним разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засідання як свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що приблизно з 1998 року ОСОБА_1 проживала по сусідству з ними в будинку АДРЕСА_1 . З 2009 року заявниця забрала батька ОСОБА_2 до себе на постійне місце проживання, де піклувалася за ним до моменту його смерті. Після чого свідок допомагав їй із похованням батька та був присутній на похоронах.

Свідок ОСОБА_5 повідомила суд, що працювала з ОСОБА_2 у АТ «Укргазвидобування», а отримавши квартири, їх сім`ї почали проживати по сусідству по АДРЕСА_3 . Після погіршення стану здоров`я батьків ОСОБА_1 забрала їх до себе на постійне проживання, оскільки вони вже не могли самостійно проживати. Зокрема, батько ОСОБА_2 з 2009 року до дня смерті жив з нею за адресою: АДРЕСА_1 , де свідок його часто провідувала, оскільки вони товаришували й продовжували підтримувати хороші відносини, той був гарно доглянутий, хоча перед смертю дуже хворів.

Крім того, згідно з копією листа № ПГВ004.1.3.3-422 від 28 січня 2022 року видно, що філією ГПУ «Полтавагазвидобування» здійснювалися виплати грошової допомоги своєму непрацюючому пенсіонеру ОСОБА_2 на підставі вимог Колективного договору АТ «Укргазвидобування», що підтверджується довідкою про доходи. Виплати здійснювалися через Укрпошту за адресою: АДРЕСА_4 , грошові кошти були отримані у повному обсязі (а. с. 18, 19).

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відтак, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Отже, в судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_1 постійно проживала за місцем реєстрації зі спадкодавцем своїм батьком ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , де вони вели спільне господарство з 2009 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак останній на момент смерті проживав за цією адресою без реєстрації.

Зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом письмових доказів та показань допитаних свідків.

Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, оскільки встановлення зазначеного юридичного факту необхідне ОСОБА_1 для реалізації права на спадщину, у свою чергу, вимоги заяви не містять в собі спору про право і його наступним вирішенням, тоді як заперечення заінтересованої особи висловлені лише щодо належності та допустимості окремих доказів, але такі аргументи не знайшли свого підтвердження, а тому суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Полтавська міська рада, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , разом зі спадкодавцем - батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 січня 2009 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

заінтересована особа: Полтавська міська рада, місцезнаходження: вул. Соборності, буд. 36, м. Полтава, .

Повний текст судового рішення складено 11 червня 2022 року.

Суддя Г. В. Андрієнко