ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м.Суми

Справа №592/16621/19

Номер провадження 22-ц/816/438/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

третя особа ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 29 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ТОВ «Сумитеплоенерго» про визнання дій неправомірними та скасування вимоги про сплату заборгованості за гаряче водопостачання.

Свої вимоги мотивувала тим, що на її ім`я оформлений особовий рахунок № НОМЕР_1 на гаряче водопостачання квартири АДРЕСА_1 , власником якої вона була до квітня 2019 року. У подальшому ця квартира була відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2019 року і її власником є ОСОБА_2 . Згідно з надісланим ТОВ «Сумитеплоенерго» рахунком про надані послуги за березень 2019 року, заборгованість за гаряче водопостачання на 31 березня 2019 року складала 5370 грн 07 коп і була погашена в повному обсязі, що підтверджується копією квитанції про оплату від 04 квітня 2019 року.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Сумитеплоенерго» був складений акт від 04 квітня 2019 року про повірку фактичних показників засобів обліку з гарячого водопостачання, де додатково зазначено, що повірку лічильник в процесі звірки показників засобів обліку не пройшов. Відповідно до цього акту у квітні 2019 року була нарахована нова заборгованість на суму 33365 грн 13 коп на підставі порівняння фактичних показників лічильників від 04 квітня 2019 року.

Просила суд визнати неправомірними дії ТОВ «Сумитеплоенерго» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості з гарячого водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 на підставі акту порівняння фактичних показників лічильників від 04 квітня 2019 року на загальну суму 33365 грн 13 коп та скасувати вимогу про сплату заборгованості у розмірі 33365 грн 13 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Сумитеплоенерго», 3-тя особа ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та скасування вимоги про сплату заборгованості за гаряче водопостачання, задоволено.

Визнано неправомірними дії ТОВ «Сумитеплоенерго» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості з гарячого водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 на підставі акту порівняння фактичних показників лічильників від 04 квітня 2019 року на загальну суму 33365 гривень 13 копійок.

Стягнуто з ТОВ «Сумитеплоенерго» на користь ОСОБА_1 768 грн 40 коп на відшкодування понесених по справі судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сумитеплоенерго», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідача 1152 грн 60 коп судових витрат за апеляційний перегляд справи.

Доводить, що нарахування за показниками лічильника не проводилося у зв`язку з відсутністю таких показників у надавача послуг, оскільки з березня 2011 року позивач не передавав ТОВ «Сумитеплоенерго» показники лічильників води, тому нарахування проводилось за усередненим тарифом. Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги, як доказ наявності заборгованості позивача, надану оборотну відомість.

Вказує про різницю між попередніми показниками лічильника, а саме: на кухні 118,35 м куб., в туалеті 145,35 м куб. та показниками, зазначеними в позовній заяві, відповідно, 16 м куб. та 42 м куб. Різниця показників, на які ТОВ «Сумитеплоенерго» нарахувало оплату за гарячу воду були меншими за фактичні на 365,165 м куб., таке нарахування виконане з урахуванням показників засобу обліку.

Зазначає, що позивачем не надано доказів визначення засобів обліку води у його квартирі такими, що не пройшли повірку та не підлягають використанню. Незважаючи на неодноразові повідомлення, попередження з 2016 року про необхідність виконання повірки, позивач її не виконувала та не надавала згоди на її виконання надавачу послуг.

В подальшому, за результатами виконання повірки лічильників 21 грудня 2021 року, засоби обліку визнані придатними, а згідно з актом від 04 квітня 2019 року пломбування на лічильниках не пошкоджено, відповідно показники лічильників підлягають обов`язковому застосуванню.

Не погоджується з висновком суду про ненадання відповідачем доказів постановки на абонентський облік квартирних засобів обліку води, оскільки діючим законодавством надавача послуг не зобов`язано зберігати первинні відомості стосовно постановки на абонентський облік лічильника та за строком давності такі відомості не збереглись. Крім того, момент взяття на абонентський облік лічильника не є суттєвою обставиною для вирішення спору, оскільки ні факт наявності акту від 04 квітня 2019 року, ні зафіксовані в ньому показники сторонами не оспорювались.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Мірошниченко А.В. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Сумитеплоенерго» - адвоката Приходько Д.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника позивача - адвоката Мірошниченка А.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що до квітня 2019 року ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 і на неї був оформлений особовий рахунок № НОМЕР_1 на гаряче водопостачання (а.с. 4).

За договором купівлі-продажу квартири від 05 квітня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною Л.В., реєстровий № 122, квартира АДРЕСА_1 була позивачем відчужена і її новим власником є ОСОБА_2 (а.с. 4).

Відповідно до рішень виконавчого комітету Сумської міської ради № 720 від 27 грудня 2005 року та № 322 від 20 травня 2011 року надавачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з серпня 2005 року у м. Суми є ТОВ «Сумитеплоенерго» (а.с. ).

Згідно з рахунком ТОВ «Сумитеплоенерго» про надані послуги за березень 2019 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість за гаряче водопостачання станом на 31 березня 2019 року складала 5370 грн 07 коп і згідно з квитанцією про оплату від 04 квітня 2019 року була погашена в повному обсязі ОСОБА_1 (а.с. 7, 8).

04 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сумитеплоенерго» був складений акт про повірку фактичних показників засобів обліку з гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , в якому вказано, що пломби не пошкоджені (а.с. 6).

Відповідно до вказаного акта, у квітні 2019 року на підставі порівняння фактичних показників лічильників від 04 квітня 2019 року була нарахована нова заборгованість на суму 33365 грн 13 коп (а.с. 12-16).

У 2011-2012 роках ТОВ «Сумитеплоенерго» надсилало ОСОБА_1 повідомлення про прострочення терміну повірки лічильників у її помешканні (а.с. 69, 70).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та скасування вимоги про сплату заборгованості за гаряче водопостачання, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог і підтвердження належними доказами проведення оплати за надані відповідачем послуги та відсутності у позивача заборгованості перед ТОВ «Сумитеплоенерго».

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі Правила), оплата послуг за показниками засобів обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом 5 п. 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Відповідно до п 11. Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Згідно з абз. 3 п. 18 Правил, після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що у квартирі позивача встановлені засоби обліку: по два лічильники холодної та гарячої води, у кухні та туалеті відповідно, а отже у всіх точках розбору.

Також представник позивача підтвердив, а представник відповідача ТОВ «Сумитеплоенерго» не заперечував, що у квартирі АДРЕСА_1 по березень 2019 року споживання та оплата послуг з гарячого водопостачання проводилася виключно по нормативам споживання, враховуючи 3 (трьох) зареєстрованих осіб в квартирі, оскільки за весь цей період жодного разу показники лічильників не передавалися та не були підставою для нарахування оплати послуг.

Після зняття показників лічильників у квартирі АДРЕСА_1 та фіксації фактичних показників засобів обліку в акті від 04 квітня 2019 року, складеному контролером ТОВ «Сумитеплоенерго» та споживачем ОСОБА_1 , на підставі порівняння цих зафіксованих фактичних показників лічильників і була нарахована нова заборгованість на суму 33365 грн 13 коп (а.с. 6, 12-16).

У зазначеному акті відсутня відмітка про несправність квартирних засобів обліку, лише відмічено, що пломби не пошкоджені.

Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року, внесено зміни до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», та виключено вимогу щодо здійснення за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання, періодичної повірки засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб.

Відповідно до ст. 6 Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування (періодична повірка, ремонт) та заміна вузлів розподільного обліку здійснюється за рахунок їх власників споживачів відповідних послуг.

Із прийняттям вказаного Закону з структури тарифу на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання були виключені витрати на встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного та розподільного обліку теплової енергії та води. Для проведення метрологічної повірки приладу обліку гарячої води споживач може звернуться до будь-якої організації, яка займається таким видом діяльності.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу неодноразово направлялися повідомлення щодо строків повірки лічильників гарячої води та про прострочення терміну повірки лічильників у її помешканні (а.с. 69, 70).

Всупереч вимогам законодавства та повідомленням відповідача, ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання в частині систематичної передачі показників лічильників гарячого водопостачання та оплати за надану послугу згідно з показниками встановлених у квартирі приладів обліку та ухилялася від проведення повірки засобів обліку.

На підтвердження факту надання позивачеві послуги та розміру заборгованості за послугу гарячого водопостачання за період березень 2011 року квітень 2019 року, відповідач посилався на оборотну відомість та відповідний розрахунок нарахувань по послузі гаряче водопостачання (а.с. 57-61, 62-68).

Із викладеного вбачається, що нарахування оплати за спожиті позивачем послуги з гарячого водопостачання здійснювалось ТОВ «Сумитеплоенерго» на підставі п. п. 10, 11, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року,

Тобто, за відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період, плата за послуги нараховувалася за нормами споживання, а після отримання у квітні 2019 року показань квартирних засобів обліку, які відрізнялися від розрахованих, відповідач здійснив відповідне коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді, що було відображено в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

Відповідачем доведено, що розрахунки споживача із постачальником за надані послуги з гарячого водопостачання виконані відповідно до діючого законодавства, тобто, за відсутності даних приладів обліку нарахування плати за послугу здійснювалося за усередненим тарифом, а після фіксації фактичних показників засобів обліку в квартирі позивача в акті від 04 квітня 2019 року, здійснено відповідний перерахунок з урахуванням показників засобу обліку.

Крім того, у підпункті 9 п. 32 Правил визначено, що виконавець зобов`язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку.

Взяття лічильника на абонентський облік здійснюється за заявою споживача і відповідно до ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 12 жовтня 2018 року № 270, при прийнятті засобу обліку на абонентський облік здійснюється опломбування вузла обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури). Актом від 04 квітня 2019 року, складеним за участі позивача, про повірку фактичних показників засобів обліку з гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується, що пломби не пошкоджені (а.с. 6), що вказує на проведення процедури взяття лічильників на абонентський облік.

Враховуючи вказані норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки відповідачем підтверджено належними та достатніми доказами законність нарахування заборгованості за гаряче водопостачання у квартирі позивача.

Представник позивача не заперечував, що нарахування за показниками лічильника не проводилося у зв`язку з відсутністю таких показників у надавача послуг, оскільки з березня 2011 року позивач не передавала ТОВ «Сумитеплоенерго» показники лічильників води. Незгода позивача із розміром нарахованої заборгованості не є підставою для задоволення позову, це питання може бути вирішено шляхом його корегування за заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Сумитеплоенерго».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За тих обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року та прийняти постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», 3-тя особа ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та скасування вимоги про сплату заборгованості за гаряче водопостачання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук