Провадження № 2/522/1330/22
01 червня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Куртушан Я.В.
розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
До Приморського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 (1/2 за другий рік навчання) у розмірі 10 615,00 (десять тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок в твердій грошовій формі; стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 (1/2 за третій рік навчання) у розмірі 11 655,50 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 50 копійок в твердій грошовій формі; вирішити питання судових витрат.
В обґрунтування позову позивач послалась на те, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано 07.05.2008 року. 01.02.2017 року Відповідачу присуджено сплачувати на користь ОСОБА_1 на утримання дитини щомісячно аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку. Виконавчий лист по даній справі видано 11.02.2007 року та пред`явлено до державної виконавчої служби. У липні 2020 року сторонами погоджено питання щодо навчання ОСОБА_3 в Комп`ютерній академії «ШАГ» та оплати контракту за навчання рівними частинами. 31.08.2020 року ОСОБА_3 зарахований до Комп`ютерної академії «ШАГ». Термін навчання ОСОБА_3 починаючи з 05.09.2020 року по 04.09.2023 року. Відповідно до договору від 31.08.2020 року з Комп`ютерною академією «ШАГ» - повна вартість навчання становить 63 885,00 (шістдесят три тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок, яка складається з: 19 300, 00 грн. - за перший рік навчання, 21 230,00 грн. - за другий рік навчання та 23 355,00 грн. за третій рік навчання. 31.08.2020 року Позивачем сплачено 9 800, 00 (дев`ять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. 26.12.2020 року Відповідачем передано грошові кошти у готівковій формі Позивачу для оплати другого семестру першого року навчання ОСОБА_3 в Комп`ютерній академії «ШАГ». Також, 26.12.2020 року Позивач оплатила другий семестр першого року навчання ОСОБА_3 в Комп`ютерній академії «ШАГ». 14.09.2021 року Позивачем здійснена оплата за навчання другого року ОСОБА_3 в Комп`ютерній академії «ШАГ», у розмірі - 21 230,00 грн. Однак, починаючи з 14.09.2021 року та по теперішній час Відповідач відмовляється брати участь у частковій оплаті навчання ОСОБА_3 , що суперечить домовленостям сторін.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 09.12.2021 року.
У судове засідання 09.12.202 року відповідач не з`явився, наступне засідання призначено на 25.01.2022 року.
25.01.2022 року у зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи перенесено на 03.03.2022 року.
03.03.2022 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 12.04.2022 року.
12.04.2022 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 01.06.2022 року.
У судове засідання 01.06.2022 року сторони не з`явилися, представник позивача подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити та вирішити питання судових витрат. Відповідач, який сповіщений про час, дату і місце судового засіданні належним чином, в суд не з`явився, будь-яких клопотань чи заяв не надав.
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте рекомендовані повідомлення поверталися до суду з відміткою «адресат відсутній».
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано 07.05.2008 року. 01.02.2017 року Відповідачу присуджено сплачувати на користь ОСОБА_1 на утримання дитини щомісячно аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку. Виконавчий лист по даній справі видано 11.02.2007 року та пред`явлено до державної виконавчої служби.

У липні 2020 року сторонами погоджено питання щодо навчання ОСОБА_3 в Комп`ютерній академії «ШАГ» та оплати контракту за навчання рівними частинами. 31.08.2020 року ОСОБА_3 зарахований до Комп`ютерної академії «ШАГ». Термін навчання ОСОБА_3 починаючи з 05.09.2020 року по 04.09.2023 року. Відповідно до договору від 31.08.2020 року з Комп`ютерною академією «ШАГ» - повна вартість навчання становить 63 885,00 (шістдесят три тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок, яка складається з: 19 300, 00 грн. - за перший рік навчання, 21 230,00 грн. - за другий рік навчання та 23 355,00 грн. за третій рік навчання. 31.08.2020 року Позивачем сплачено 9 800, 00 (дев`ять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. 26.12.2020 року Відповідачем передано грошові кошти у готівковій формі Позивачу для оплати другого семестру першого року навчання ОСОБА_3 в Комп`ютерній академії «ШАГ». Також, 26.12.2020 року Позивач оплатила другий семестр першого року навчання ОСОБА_3 в Комп`ютерній академії «ШАГ». 14.09.2021 року Позивачем здійснена оплата за навчання другого року ОСОБА_3 в Комп`ютерній академії «ШАГ», у розмірі - 21 230,00 грн.

Ці факти підтверджені матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 16.09.2007 року; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 07.05.2008 року; довідкою №3228 від 20.07.21 року про навчання; договором №131019066 від 31.08.2020 року та додатком №1; банківською випискою від 14.09.2021 року; товарними чеками: №565 від 23.12.2020 року та №306 від 14.08.2020 року.

Проте, як зазначає позивач та не оспорює відповідач, з 14.09.2021 року та по теперішній час Відповідач відмовляється брати участь у частковій оплаті навчання ОСОБА_3 , що суперечить домовленостям сторін.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Європейська конвенція про здійснення прав дітей 1996 р. (набула чинності в Україні 01.04.2007 р.) була ратифікована Законом України від 03.08 2006 р. № 69-V із заявою до статті 1 такого змісту: «Відповідно до пункту 4 статті 1 Конвенції Україна заявляє, що дія цієї Конвенції поширюється на розгляд судами справ, що стосуються: усиновлення дитини; установлення опіки, піклування над дитиною: визначення місця проживання дитини; позбавлення або оспорювання батьківських прав; інших питань про відносини між батьками та дитиною; будь-яких інших питань, що стосуються дитини особисто, а також питань її сім`ї (у тому числі. її виховання, поновлення батьківських прав, управління «майном)». Предметом цієї Конвенції є забезпечення найвищих інтересів дітей, підтримка їхніх прав, надання дітям також процесуальних прав, а також сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб, або через органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються (п. 2 ст. 1).

Статтею 9 Конституції України імперативно закріплено, що чинні міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, є частиною національного законодавства нашої держави. Закон України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 р. № 1906- IV закріплює принцип сумлінного дотримання Україною чинних міжнародних договорів відповідно до норм міжнародного права (ст. 15 Закону) У статті 19 цього Закону визначено дію міжнародних договорів на території України. Також зазначено, що, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, установлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то все одно застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з ч. З ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 7, ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України).

Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із ч. І ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до позиції Верховного суду по справі № 756/4947/17-ц. вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Тобто, на переконання суду, Відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, та нести додаткові витрати на утримання дитини, у зв`язку з розвитком її здібностей.

Оскільки, Відповідач жодної участі у додаткових витратах не несе, то суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та задовольняє їх.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2, статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що 11.10.2021 року між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатським об`єднанням «ЮРПРАЙМ» (виконавець) було укладено Договір про надання правової допомоги № 1/10-21. Згідно з умовами Договору виконавець взяв на себе зобов`язання представляти інтереси замовника в судах, а замовник зобов`язується сплатити відповідний гонорар за отримання правничої допомоги.

На виконання вказаного договору ОСОБА_1 було сплачено 5600,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Також, заявником надано суду Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правової допомоги № 1/10-21 від 11.10.2021 року, який підписаний сторонами Договору на суму 5600 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, на думку суду, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Позивачем не спростована співмірність послуг адвоката зі складністю проведеної ним роботи.

Отже, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених судових витрат в розмірі 5600 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ), додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 (1/2 за другий рік навчання) у розмірі 10 615,00 (десять тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок, (1/2 за третій рік навчання) у розмірі 11 655,50 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 50 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5600,00 (п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 02.06.2022 року.

Суддя: В.Я. Бондар