Провадження № 22-ц/812/211/22 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Миколаїв

справа № 486/468/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Горенко Ю.В.

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 (треті особи - акціонерне товариство страхова компанія «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_3 )

про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухвалене 25 листопада 2021 року суддею Далматовою Г.А. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 (треті особи - АТ «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_3 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що 1 липня 2019 року в районі 113 км автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» в межах м. Южноукраїнськ Миколаївської області сталась дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої вироком суду визнано водія автомобіля «Mercedes-Benz Vito 108», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 . Внаслідок пригоди значно постраждала його дружина ОСОБА_3 - пасажирка автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під його, позивача, керуванням. Він також отримав забій спини. Належний йому автомобіль зазнав істотних механічних пошкоджень. Вартість ремонту складає 410 688,18 грн.

Посилаючись на необхідність грошових витрат на відновлення здоров`я і майна, а також заподіяння душевних та фізичних страждань, ОСОБА_1 просив стягнути: 310 688,18 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля (враховуючи 100 000 грн. страхового відшкодування); 3 000 грн. витрат на авто-технічне експертне дослідження; 4 200 грн. витрат на медичні дослідженя стану його здоров`я (МРТ, КТ); 22 000 грн. витрат на його проживання в м. Миколаєві під час лікування дружини; 74 582,40 грн. витрат на ліки ОСОБА_3 ; 142 250 грн. витрат на фізичну реабілітацію дружини; 319 200 грн. витрат на лікарські послуги ОСОБА_3 ; 146 000 грн. витрат на послуги її доглядальниці, а всього 1 021 920,58 грн. майнової шкоди. Наголошуючи на тривалих душевних стражданнях, які пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою та станом здоров`я ОСОБА_3 , позивач також просив відшкодувати 300 000 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 участі у судовому засіданні не приймав, своєї позиції щодо вимог позивача не висловив.

Рішенням Южоукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року позов задоволено частково. На користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто 310 688,18 грн. на ремонт автомобіля, 3 000 грн. витрат на технічне експертне дослідження, 4 200 грн. витрат на проведення томографій та 5 000 грн. моральної шкоди. В іншій частині вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності підстав відповідальності ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну майну ОСОБА_1 , а також витрат на дослідження стану здоров`я та завдані душевні страждання, пов`язані з порушенням його прав. Водночас, судом не встановлено достатньої підстави для відшкодування витрат на проживання ОСОБА_1 у м.Миколаєві під час лікування дружини, а також надання їй певних послуг (медичних, реабілітаційних, по догляду), оскільки позивач не є особою, яка таких послуг потребувала, або особою, уповноваженою потерпілою ОСОБА_3 . До того ж, витрати на придбання ліків та медичних товарів для ОСОБА_3 належно не підтверджені. Розумним та пропорційним відшкодуванням моральної шкоди суд вважав 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. Апелянт не погодився з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його вимог про відшкодування витрат на лікування ОСОБА_3 , наполягаючи на тому, що придбавав ліки саме він, а також особисто укладав угоди про проживання, фізичну реабілітацію, лікарське обслуговування та догляд дружини. Такі послуги були необхідні за станом здоров`я ОСОБА_3 , яку визнано інвалідом 1 Б групи. Вироком суду ОСОБА_3 та її сину (потерпілому) відмовлено у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат. Душевні страждання для нього пов`язані з фізичним станом його дружини, необхідністю її підтримки та догляду, а також пошуками значних грошових коштів, яких у сім`ї не вистачає.

Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судове засідання апеляційного суду позивач, відповідач та треті особи не з`явились. Про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Справу розглянуто за участю представника позивача - адвоката Семенової С.М. в режимі відеоконференцзв`язку.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо права фізичної особи на відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки (шкоду майну, здоров`ю, моральну шкоду), а також обсяг відповідальності та коло відповідальних осіб регулюються, зокрема, правилами статей 1166, 1167, 1187, 1188, 1193 ЦК, Законом «Про страхування» та Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ (далі - Закон №1961-ІУ).

Правила статей 1166, 1167 ЦК передбачають загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду (генеральний делікт). Юридичною підставою деліктної відповідальності є склад цивільного правопорушення з наступними елементами: протиправна поведінка заподіювача шкоди (дія або бездіяльність), настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина заподіювача шкоди.

В окремих випадках законодавець по іншому вирішує питання підстав відповідальності за заподіяння шкоди та встановлює спеціальні делікти.

Так, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК).

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина 2 статті 1188 ЦК).

Аналіз підстав відповідальності за шкоду (майнову, моральну), заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, дає підстави для висновку, що складовими елементами такого правопорушення (спеціального делікту) є протиправна поведінка заподіювача шкоди (дія або бездіяльність), настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди (без вини).

Складовою правовідносин щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, є захист інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків) шляхом страхування декотрих ризиків, в тому числі й відповідальності перед третіми особами.

Зміст договорів страхування складає обов`язок страховика в разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику або іншій особі грошову суму (страхову виплату) на відшкодування шкоди, в тому числі, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (статті 979, 980, 999 ЦК).

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Такий обсяг відповідальності винуватця пригоди, який є страхувальником, визначений і правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

За правилами загального та спеціального деліктів (статті 1166,1167, 1187, стаття 22 Закону №1961-ІУ) відшкодуванню підлягає шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи.

До шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, віднесено шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого (стаття 23 Закону №1961-ІУ). У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (стаття 24 Закону №1961-ІУ).

За загальним правилом статті 22 ЦК збитками, відшкодування яких є одним із способів відшкодування майнової шкоди, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Право кожної особи на судовий захист також пов`язане з необхідністю захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 ЦК).

Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами частини 1 статті 1167, частини 2 статті 1187 ЦК шкода, в тому числі і моральна, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Судом встановлено, що 1 липня 2019 року в районі 113 км автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» в межах м.Южноукраїнськ Миколаївської області сталось зіткнення автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 108», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_1 . В салоні автомобіля марки «Hyundai Tucson» знаходилась дружина водія - ОСОБА_3 .

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначене покарання (а.с.17-20). Вирок набув законної сили.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди постраждала пасажирка ОСОБА_3 , отримавши тілесні ушкодження середньої тяжкості - (мовою оригіналу) «оскольчатий перелом криши вертлужной впадинны справа со смещением отломков, вывих правой бедренной кости, оскольчатый перелом шейки првой плечевой кости со смещением, ЗЧМТ, сотрясение головного мозга»

ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 1 липня по 15 серпня 2019 року, проведені операції. Виписана у непрацездатному стані з порушенням функцій верхніх та нижніх кінцівок (а.с.21,22).

За висновком МСЕК від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_3 визнана інвалідом 1 «Б» групи, потребує стороннього догляду (а.с.23).

У липні 2019 року та у лютому 2020 року ОСОБА_1 проходив томографічні обстеження вартістю 4200 грн. (а.с.85-90), за висновком ЛКК №43 у позивача виявлено старий перелом остистого відростка С7 хребта (а.с.91).

Через дорожньо-транспортну пригоду автомобіль марки «Hyundai Tucson», який належить ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень (а.с. 27).

Розмір збитків, заподіяних власнику автомобіля марки «Hyundai Tucson», складає 410 688,18 грн. (а. с. 30-61).

Вартість експертного дослідження стану транспортного засобу позивача складає 3000 грн. (а.с.62)

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована АТ «ПРОСТО-страхування». Ліміт відповідальності на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн., заподіяну здоров`ю - 200 000 (а.с.28).

22 березня 2021 року ОСОБА_1 отримав від страховика страхове відшкодування розміром 100 000 грн. (а.с. 29).

На підтвердження понесених витрат на придбання ліків та медичних товарів для лікування дружини ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 надав копії товарного чеку на ім`я ОСОБА_3 (а.с.67), фіскальних та товарних чеків (без прізвища отримувача) (а.с.71-84) та договір купівлі-продажу, укладений 1 липня 2019 року від імені ОСОБА_3 (а.с. 68-70).

Крім того, позивачем надані угоди: договір про надання послуг фізичної реабілітації від 3 вересня 2019 року з фізичною особою ОСОБА_4 (а.с.92); договір про надання лікарських послуг від 10 жовтня 2019 року з фізичною особою ОСОБА_5 (а.с.93); договір про надання послуг доглядальниці від 19 серпня 2019 року з фізичною особою ОСОБА_6 (а.с.94); а також розписки на отримання цими особами за період з дати укладення договорів до 25 березня 2021 року відповідно 142 250 грн., 319 000 грн. та 146 000 грн. (а.с.162-180).

Позивачем також надана квитанція до прибуткового касового ордеру від 2 липня 2019 року про витрати на проживання в м. Миколаєві у розмірі 22 000 грн.(а.с.63).

Оцінюючи надані докази, апеляційний суд виходить з того, що необхідність для лікування ОСОБА_3 та лікарське призначення медичних препаратів, а також факт їх придбання за власні кошти, не підтверджена документально відповідним закладом охорони здоров`я (стаття 24 Закону №1961-ІV).

Самостійно визначити, чи відповідають медичні препарати характеру тілесних ушкоджень та особливостям лікування ОСОБА_3 , апеляційний суд не має повноважень.

Не підтверджено призначення ОСОБА_3 і додаткового щоденного лікарського нагляду (двічі на день) та постійних щоденних послуг фізичної реабілітації протягом більше за півтора року. Аналогічний висновок стосується і необхідності постійних послуг доглядальниці.

При цьому встановити конкретний характер таких послуг зі змісту наданих договорів неможливо.

До того ж, як зазначено вище, право на відшкодування витрат на лікування, догляд та реабілітацію, які спрямовані на поновлення пошкодженого здоров`я, тобто відновлення свого порушеного права, набуває особа, яка цього потребує (статті 22, 1166, 1195 ЦК, статті 22-24 Закону №1961-ІУ).

Право членів сім`ї на відшкодування майнових витрат, які вони понесли у зв`язку з хворобою іншого члена сім`ї, закон не передбачає.

Належних повноважень на пред`явлення вимог на захист інтересів ОСОБА_3 позивач ОСОБА_7 не має.

Водночас, ОСОБА_3 в межах кримінального провадження зверталась до ОСОБА_2 з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди (медикаменти, протезування, реабілітацію, проживання, харчування), у задоволенні якого вироком суду відмовлено.

Зі змісту вироку суду також вбачається, що в ході слідства ОСОБА_8 передав родичам потерпілої на лікування ОСОБА_3 55 000 грн. (а.с.18-20).

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - адвокат Семенова С.М. підтвердила, що ОСОБА_3 отримала страхове відшкодування заподіяної їй майнової шкоди, в тому числі і витрат на придбання ліків, відповідно до страхового полісу №АМ/8899317.

За таких обставин з урахуванням правил статті 1194 ЦК встановити межі відповідальності безпосереднього винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 неможливо.

Витрати чоловіка потерпілої - ОСОБА_1 на проживання у м. Миколаєві у період з 2 липня по 15 серпня 2019 року в розмірі 22 000 грн. за характером також не можуть бути віднесені до необхідних витрат на лікування потерпілої ОСОБА_3 .

Отже, основний висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , як член сім`ї особи, яка зазнала пошкодження здоров`я внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_2 , у будь-якому разі не набув право на відшкодування витрат на лікування ОСОБА_3 (74582,40 грн., 319 200 грн.), її догляд (146 000 грн.), фізичну реабілітацію (142 250 грн.) та власне проживання у м. Миколаєві (22 000 грн.), відповідає обставинам справи та вимогам цивільного законодавства.

Рішення суду першої інстанції в частині відшкодування ОСОБА_1 шкоди, заподіяної його майну (пошкодження автомобіля, проведення технічного дослідження, проведення томографічного дослідження) сторонами не оскаржується, а тому оцінку законності на обґрунтованості судового рішення в цій частині апеляційний суд не дає.

Таким чином підстав для скасування судового рішення в частині відшкодування витрат на проживання позивача у м. Миколаєві, а також на придбання ліків, лікування, фізичну реабілітацію та догляд потерпілої ОСОБА_3 , апеляційний суд не вбачає.

Не можна погодитись і з твердженням апелянта про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн. не відповідає глибині фізичних та душевних страждань, які він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача.

Апеляційний суд враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, неможливо відшкодувати в повному обсязі, адже не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу фізичного та душевного болю людини.

Не заперечуючи глибини фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 , дружина якого стала інвалідом та тривалий час страждає від фізичного болю, суд вважає, що будь-яка грошова компенсація не може бути адекватною дійсним переживанням позивача.

Проте за правилами статті 23 та 1167 ЦК ОСОБА_1 набув право на компенсацію тієї шкоди, яка заподіяна його особистим правам, а саме пошкодженням належного йому майна - автомобіля марки «Hyundai Tucson». Право особи на відшкодування душевних страждань внаслідок пошкодження здоров`я члена його сім`ї, закон не передбачає.

Розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_3 внаслідок пошкодження здоров`я суд визначив у 30 000 грн.(а.с.19 зворот)

Враховуючи наведене, суд вважає, що відшкодування в розмірі 5 000 грн. чоловіку ОСОБА_3 - ОСОБА_1 відповідає характеру тих страждань, які він зазнав внаслідок порушення своїх особистих прав, є розумним та пропорційним.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 21 січня 2022 року