21.11.2022 Єдиний унікальний номер 266/2111/21
Провадження № 2-в/205/18/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська,

у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження,-

ВСТАНОВИВ:

01.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просить суд:

- відновити втрачене судове провадження № 266/2111/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, стягнення судових витрат та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності, визнання права особистої власності, стягнення компенсації вартості частки майна, стягнення судових витрат;

- на виконання рішення суду видати виконавчий лист по справі № 266/2111/21 про стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частки квартири в розмірі 467088 гривень 00 копійок, які внесені ОСОБА_2 у відповідності до квитанцій № 0.0..1 від 03.08.2021 року та № 0.0..1 від 04.08.2021 року на депозитний рахунок: UA011792, одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Донецькій області.

Ухвалою суду від 02.11.2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Разом з цим, дослідивши матеріали заяви, приходжу до висновку, що її слід залишити без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При цьому, ч. 2 ст. 60 ЦПК України визначає, що п ід час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч.1, ч. 2 ст. 62 ЦПК України встановлено, що повноваження представників сторін мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Положеннями частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» становлено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами (п. 2); складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку (п. 4); користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами (п. 11).

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 14 розділу ІІІ «Правил адвокатської етики» затверджених 09.06.2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09.06.2017 року зі змінами затвердженими 15.02.2019 року З`їздом адвокатів України 2019 року визначено, що адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором.

Згідно положень частин 1, 3, 4, 5 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», д оговір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Ордер є самостійним (окремим) документом, що підтверджує повноваження адвоката як представника, юридичне значення якого не залежить від подання адвокатом разом з ним договору про надання правничої допомоги, його копії, витягу тощо. Правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12..2018 року у справі №9901/736/18 (провадження №11-989заі18).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Аналіз судової практики Верховного Суду дає підстави вважати, що статус адвоката підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідченням адвоката України. Правовий висновок викладений в ухвалі Верховного суду від 01.03.2018 року у справі 910/3483/17 та в ухвалі від 17.10.2018 року у справі 3916/1059/18.

Враховуючи предмет позову у справі по якій заявляється про відновлення втраченого судового провадження та враховуючи приписи ст. 274 ЦПК України, вбачається, що дана справа не може відноситись до категорії малозначних справ, а отже право на звернення до суду, в даному випадку, має адвокат та не може бути особа визначена у ч. 2 ст. 60 ЦПК України.

Вивчивши письмові матеріали, встановлено, що заява у даній справі підписана від імені ОСОБА_3 та у суб`єктному складі осіб, заявником зазначено ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_4 .

На підтвердження повноважень Богач О.Є. надано до матеріалів заяви Довіреність від імені ОСОБА_1 , посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашиною Н.Г. та зареєстрована у реєстрі за № 1290 від 19.04.2021 р., яка не містить відомостей щодо наявності у ОСОБА_4 повноважень діяти від імені ОСОБА_1 у судових інстанціях.

Крім того, зміст вказаної заяви та додані до неї матеріали не містять і відомостей про те, що ОСОБА_4 є адвокатом.

Слід також зазначити, що повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви, повинні підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі (Правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі № 811/1507/18, від 29.05.2019 року у справі № 202/5348/18), однак, відповідного договору матеріали заяви не містять.

Крім того, згідно ч.1 ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 491 ЦПК України, зо заяви про відновлення втраченого судового провадження, заявляються наступні вимоги, зокрема: у заяві повинно бути зазначено які особи брали участь у справі і в якому процесуальному статусі, їх найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові, за його наявності, для фізичних осіб), їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); ідентифікаційні коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України - якщо відповідні дані відомі заявникові (п.2); номери засобів зв`язку учасників судового процесу (телефон, факс, засоби електронного зв`язку, офіційна електронна адреса тощо) - якщо вони відомі заявникові (п.3).

Проте, ознайомившись зі змістом заяви про відновлення втраченого судового провадження та доданими до неї копіями: ухвали судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.04.2021 року у справі № 266/2111/21 (провадження №2/266/717/21), уточненої позовної заяви позивача по зустрічному позову про припинення права власності на частку квартири за ст. 365 ЦК України у справі № 266/2111/21, вбачається, що дана заява про відновлення втраченого судового провадження не в повному обсязі відповідає вказаним вимогам ч. 1 ст. 489, п. 2, 3 ч. 2 ст. 491 ЦПК України, що полягає у наступному.

Із ухвали судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.04.2021 року у справі № 266/2111/21 (провадження №2/266/717/21) вбачається, що у даній справі провадження було відкрито за позовною заявою представника позивача ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Разом з цим, з аналізу змісту вказаної ухвали судді та доданої до заяви про відновлення втраченого судового провадження - позовної заяви про поділ спільного майна подружжя в якій зазначено позивач: ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_4 , відповідач: ОСОБА_2 , вбачається, що остання була змінена в частині особи представника у суб`єктному складі осіб, оскільки, судом провадження №2/266/717/21 у справі № 266/2111/21 було відкрито 13.04.2021 року за позовною заявою представника позивача ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а ні за позовною заявою представника позивача ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Із уточненої позовної заяви позивача по зустрічному позову про припинення права власності на частку квартири за ст. 365 ЦК України вбачається, що її подано у справі № 266/2111/21 ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Орєхов Михайло Володимирович до ОСОБА_1 .

При цьому, і вказана ухвала судді і зустрічна позовна заява, містять відомості відносно учасників справи, у яких відсутні дані щодо ОСОБА_4 .

Таким чином вбачається, що заява про відновлення втраченого судового провадження подана представником, який не приймав участі у вказаному статусі у судовому провадженні по справі № 266/2111/21. Крім того, у заяві про відновлення втраченого позовного провадження не в повному обсязі зазначено склад учасників справи № 266/2111/21 (провадження №2/266/717/21), щодо представників сторін.

Згідно приписів ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає необхідним залишити без руху дану заяву про відновлення втраченого судового провадження, надавши стороні заявника строк для усунення виявлених недоліків заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.187, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 десятиденний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення зазначених в її мотивувальній частині недоліків.

Роз`яснити, що в іншому випадку заява буде повернута заявнику без розгляду.

Копію ухвали суду направити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.О. Бізяєва

.