Справа № 507/322/22
Провадження № 2/507/148/2022
Номер рядка звіту 22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2022 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Вужиловського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Вододюка В.В.,
представника позивачів адвоката Завальнюка Д.Ю.,
представника відповідача адвоката Жмурко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Комуна» про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості із орендної плати та судових витрат,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Станом на 24.01.2022 року зазначені договори є чинними, а ПП «КОМУНА» користується вказаними земельними ділянками відповідно Договорів.
Відповідно до п.9,11 Договорів орендна плата вноситься у грошовій фірмі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 31 грудня кожного року. Відповідно до п.14 договорів у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пені у розмірі 0.1 % несплаченої суми за кожний день прострочення.
Так, оренда плата за 2019 рік мала бути сплачена до 31.12.2019 року. Орендна плата за 2020 рік мала бути сплачена до 31.12.2020 року. Орендна плата за 2021 рік мала бути сплачена до 31.12.2021 року.
В судовому засіданні представник позивачів повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення, а також доповнив, що додаткові угоди, які надані відповідачем, є неналежними доказами, є неукладеними так як вони не зареєстровані у встановленому законом порядку (не пройшли державну реєстрації і не набули чинності), на відміну від основних договорів оренди землі, що укладені між сторонами.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнала повністю та пояснила, що відповідач та позивачі уклали додаткову угоду до основних договорів оренди землі, згідно якої відповідач сплатив позивачам обумовлену суму орендної плати одноразово, в 2011 році за весь строк дії договорів, на які їх було укладено. Зазначені обставини були погоджені сторонами. Позивачі звернулись до відповідача із заявами про отримання одноразової орендної плати особисто і отримали обумовлені суми грошових коштів. Тому, вважає, що позивачем не доведено систематичність несплати орендної плати і просила відмовити в задоволені позовних вимог повністю.
Процесуальні дії у справі.
04 березня 2022 року ухвалою судді провадження по даній справі було відкрито і постановлено провести розгляд справи за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
11 травня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, а 18 травня 2022 року до суду надійшли пояснення представника позивачів щодо відзиву на позовну заяву.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 19.01.2021 року вартість зазначеної земельної ділянки становить 122886 грн. 12 коп. (а.с. 16).
Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду видно, що 01 вересня 2010 року ОСОБА_1 передала належну їй земельну ділянку ПП «Комуна» (а.с. 24).
05 лютого 2011 року між сторонами було підписано договір про внесення змін до договору оренди, з якого видно, що орендна плата за 49 років становить 7500 грн.
Із заяви ОСОБА_4 видно, що вона звернулась з приводу отримання орендної плати згідно договору оренди на 49 років в сумі 7500 грн., і відповідно до видаткового касового ордеру від 05 лютого 2011 року отримала 7500 грн., в рахунок орендної плати за 49 років повністю (а.с. 56,57).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Вислухавши сторони, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до слідуючого.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ст. 20 Закону України «Про оренду землі» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі і припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.
Крім того, згідно постанови ВС у справі за № 61-8798 св19 від 31 липня 2020 року визначено, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору.
В судовому засіданні встановлено, що дійсно між сторонами виникли договірні відносини з приводу оренди землі, а саме з ОСОБА_1 відповідно договорів оренди землі від 01 вересня 2010 року та 02 грудня 2010 року, а також з ОСОБА_2 , відповідно договору оренди землі від 02 грудня 2010 року, який зареєстрований у відділі Держземагенства у Любашівському районі Одеської області.
Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи представника позивачів, що додаткові угоди є неукладеними, так як не зареєстровані виходячи з наступного. Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, а також згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Крім того в п.36 укладених між сторонами договорів передбачено, що зміна умов договору здійснюється сторонами в письмовій формі за взаємною згодою. Державна реєстрація змін умов договору прямо не передбачена вищевказаними нормами закону, а також укладеними між сторонами договорами. Додаткові угоди про зміну умов договору між сторонами були укладені в письмовій формі як і основні договори, що відповідає ст. 654 ЦК України.
Суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів систематичної несплати відповідачем позивачам орендної плати за орендну їх земельних ділянок відповідно до договорів оренди землі, наявності заборгованості по сплаті орендної плати, що є його процесуальним обов`язком відповідно до ст. 81 ЦПК України, а тому в задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди землі та стягнення орендної плати належить відмовити.
Інших позовних вимог та підстав для розірвання договорів оренди землі сторонами не заявлялось.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат не має. Відповідач не заявляв вимог про стягнення судових витрат з позивачів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Комуна» про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості із орендної плати та судових витрат відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О.В. Вужиловський

Повний текст рішення виготовлено о 09 годині 00 хвилин 08 червня 2022 року.