Дата документу 02.02.2022 Справа № 554/7676/21
Провадження № 2/554/99/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Таран В.І.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Буряк Д.М.,

представник відповідача - Мандриченко Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивачОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та уточненим позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ №122 ос від 12.07.2021 року Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про звільнення з роботи ОСОБА_1 ; визнати незаконним та скасувати наказ №152 ос від 11.08.2021 року Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про зміни до наказів; поновити ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця сектору планування, аналітичного та документального забезпечення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з 14.07.2021 року; стягнути з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів з 14.07.2021 року по дату поновлення на роботі; стягнути з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень; стягнути з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що з лютого 2005 року по 12.07.2021 року вона перебувала в трудових відносинах із відповідачем. Зокрема, відповідно до наказу УМНС України в Полтавській області від 08.02.2011 року №32 о/с з 09.02.2011 року її призначено на посаду провідного фахівця сектору планування та аналітичного і документального забезпечення. На підставі наказу ГУ ДСНС України у Полтавській області від 12.07.2021 року №122 осОСОБА_1 звільнено з роботи відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників.

В день звільнення позивач перебувала на лікарняному, тому відповідач не мав права звільняти позивача. Крім того, при звільненні позивачу не були запропоновані вакантні посади, взагалі не враховано, що вона є матір`ю трьох дітей та чоловіка інваліда 2 групи, має тривалий безперервний стаж роботи у структурі 16 років.

Так, 11.05.2021 року позивач отримала попередження про вивільнення на підставі наказу №176 ДСНС України від 29.03.2021 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів у ГУ ДСНС України в Полтавській області». Станом на 11.05.2021 року жодна посада не пропонувалася, позивач самостійно дізналася, що є вакантна посада провідного фахівця ВРЗ, тому написала заяву на вказану посаду, але 02.06.2021 року відізвала її, після цього 07.06.2021 року в попередженні з`являється запис про запропонування позивачу тієї посади від якої вона відмовилася. В зв`язку з тим, що посада позивача залишилася, то в попередженні здійснила запис про бажання працювати на попередній посаді, але відповідач на цю посаду працевлаштував іншу особу, тому під виглядом скорочення позбавилися позивача, бо відповідно до наказу №176 від 29.03.2021 року ДСНС «Про здійснення організаційно-штатних заходів у ГУ ДСНС України в Полтавській області» стосується утворення та ліквідацію районів, тому про жодне скорочення не йде мова, а лише організаційно штатні зміни, бо посада позивача залишилася і в штаті №17/194, який діючий на даний час, тому відповідач був зобов`язаний першочергово запропонувати посаду позивача, а не працевлаштовувати іншу особу, так як посадові інструкції є ідентичні до організаційно-штатних заходів, так і після. Відповідно до переліку посад, що пропонувалися позивачу, то відповідач пропонував посаду відповідно до штату №17/175, який скасовано наказом ДСНС України від 29.03.2021 року №176, на даному переліку відсутній підпис і дата про ознайомлення позивача, що свідчить про появу даного переліку лише після запиту адвоката.

У зв`язку з порушенням прав позивача на працю, так як остання змушена хвилюватися за свою сім`ю, яку потрібно забезпечувати, а відповідач очевидно свідомо вчинив протиправні дії, тому позивачу завдані моральні страждання, які є триваючими. Відповідач завдано моральної шкоди, яка оцінюється в 5000 гривень.

В зв`язку з тим, що наказом №152 ос від 11.08.2021 року внесено зміни та виправлено порушення дати звільнення позивача, але даний наказ є похідним, тому також підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 11.08.2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Зазначив, що 08.07.2021 року позивач була відсутня на роботі з невстановлених на день звільнення причин. Листок непрацездатності ОСОБА_1 до ГУ ДСНС станом на 12.07.2021 року не надходив і доказів повідомлення відповідачу станом на 12.07.2021 року про тимчасову непрацездатність позивачкою до суду не надано. 12.07.2021 року на адресу позивача направлено повідомлення про звільнення, нараховані та виплачені при звільненні суми заробітної плати, направлено витяг із наказу ГУ ДСНС від 12.07.2021 року №122 ос про звільнення та запропоновано прибути для отримання трудової книжки. 13.07.2021 року позивач прибула до відповідача, отримала трудову книжку, витяг з наказу. При цьому, ОСОБА_1 не подала до ГУ ДСНС документів, які підтверджують її непрацездатність 12.07.2021 року. Із залученої до позову копії листка непрацездатності серії АЛБ №213223 вбачається, що він виданий лише 30.07.2021 року. 11.08.2021 року відповідачу надійшла заява позивача, яка датована 30.07.2021 року та відправлена поштою 09.08.2021 року, в якій повідомлялося про тимчасову непрацездатність з 08.07.2021 року по 12.07.2021 року включено, з копією довідки про непрацездатність і оригіналом листка непрацездатності. У зв`язку із встановленням нових обставин, відповідачем наказом від 11.08.2021 року змінено дату звільнення з роботи ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України на 13.07.2021 року та проведено оплату за період з 08.07. по 13.07.2021 року включно. Про зміну дати звільнення повідомлено позивача на адресу, зазначену в її заяві від 18.08.2021 року, надано копію наказу.

Відповідно до п.п.3,4 наказу №176 від 29.03.2021 року ДСНС «Про здійснення організаційно-штатних заходів у ГУ ДСНС України в Полтавській області» ГУ ДСНС перевести зі штату №17/175 на штат №17/194, а штат №17/175 скасовується. З даним наказом ознайомлена позивав під підпис 26.04.2021 року.

У зв`язку із скасуванням (скороченням) штату №17/175 і відповідно до введеного в дію штату №17/194, у секторі планування, аналітичного та документального забезпечення Головного управління передбачено посаду провідного фахівця, що заміщується особою начальницького складу із спеціальним званням капітан служби цивільного захисту. Отже, прийняття на службу цивільного захисту на посаду провідного фахівця СПА та ДЗ ГУ ДСНС згідно штату №17/194 позивачки неможливе шляхом переведення на посаду, як то передбачено ст.40 КЗпП України. Для прийому на службу необхідне звільнення позивачки з роботи, яку вона виконує на умовах трудового договору і подання нею документів , визначених ДСНС України для прийому на службу. Внаслідок організаційно-штатних заходів у Головному управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області змінилися функції і обов`язки провідного фахівця СПА та ДЗ, істотні умови праці з метою повноцінного виконання ГУ ДСНС функцій за призначенням.

Зворотній бік попередження (про наступне вивільнення) від 11.05.2021 року містить відомості про те, що позивачці пропонується посада провідного фахівця відділу ресурсного забезпечення Головного управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області. 01.06.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про переведення її у зв`язку із організаційно-штатними заходами на посаду провідного фахівця відділу ресурсного забезпечення. 02.06.2021 року ОСОБА_1 подала наступну заяву про відкликання заяви щодо призначення на посаду провідного фахівця відділу ресурсного забезпечення.

Неможливість переведення працівника ОСОБА_1 на іншу роботу пов`язана із її відмовою від посади (роботи) провідного фахівця відділу ресурсного забезпечення Головного управління та неможливістю переведення на посаду провідного фахівця СПА та ДЗ ГУ ДСНС, яка згідно штату №17/194 не може бути заміщена в порядку переведення згідно норм КЗпП України, а лише шляхом прийому на службу цивільного захисту.

Оскільки звільнення позивачки проведено на законних підставах, інші позовні вимоги задоволенню також не підлягають, як похідні (т. 1 а.с.57-81).

У відповіді на відзив позивач просить відхилити відзив на позов відповідача, як безпідставний. Зазначила, що після заміни листка непрацездатності на листок непрацездатності встановленого зразка позивач надіслала його відповідачу 09.08.2021 року засобами поштового зв`язку, та отримано його було 11.08.2021 року. Копію наказу від 11.08.2021 року №152ос позивач отримала лише 27.09.2021 року, з цим наказом вона не ознайомлена. Відповідач не дотримався встановленого законодавством порядку звільнення працівника за скороченням штату, а також законодавства щодо захисту трудових прав і гарантій свого працівника перед звільненням ( т.1а.с.180-194).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Зазначила, що в телефонному режимі вона повідомила про лікарняний, 12.07.2021 року подала листок непрацездатності. Попередження вона підписувала; їй запропонували посаду, де не було окладу, тарифних показників, лише посаду. Повідомлення про звільнення вона не отримувала, вона поміняла місце проживання в момент звільнення, житло винаймала.

Представник позивача - адвокат Буряк Д.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю, згідно обставин, викладених у позові. Зазначив, що фактично скорочення не відбулось, на посаду позивача було прийнято іншу особу. Ця посада залишилася в штаті, вона стала атестованою, але атестацію їй проходити не пропонували. Згідно наданих розрахунків просив стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог. Зазначила, що 02.06.2021 року позивач відмовилася від посади з незрозумілих причин. Посада позивача припинила своє існування, було скорочення штату. Перевести позивача з трудового договору на контракт, на посаду офіцерського складу неможливо.

Суд, заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що з лютого 2005 року по 12.07.2021 року ОСОБА_1 , перебувала в трудових відносинах із відповідачем. Відповідно до наказу УМНС України в Полтавській області від 08.02.2011 року №32 о/с з 09.02.2011 року її призначено на посаду провідного фахівця сектору планування та аналітичного і документального забезпечення. що підтверджується даними трудової книжки (т.1 а.с.10).

29.03.2021 року ДСНС України видала наказ №176 «Про здійснення організаційно-штатних заходів у ГУ ДСНС України в Полтавській області». Зокрема, згідно даного наказу, Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, що утримується на штаті №17/175 «Головне управління ДСНС України у Полтавській області», перевести на штат №17/194 «Головне управління ДСНС України у Полтавській області», місце дислокації м.Полтава (т.1 а.с.18).

11.05.2021 року позивач отримала попередження про вивільнення на підставі наказу №176 ДСНС України від 29.03.2021 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів у ГУ ДСНС України в Полтавській області» (т.1 а.с.19,143).

Згідно переліку (т.1 а.с.20), ОСОБА_1 пропонується для працевлаштування рівнозначна посада провідного фахівця відділу ресурсного забезпечення ГУ ДСНС України у Полтавській області: тарифний розряд 9; посадовий оклад 4619 грн. Інші вакантні посади, що заміщуються працівниками в штаті №17/175 ГУ ДСНС України у Полтавській області та відповідають кваліфікації, відсутні.

Відповідно заяви від 01.06.2021 року (т.1 а.с.148), ОСОБА_1 просить відповідача призначити її на посаду провідного фахівця ВРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області. З умовами праці ознайомлена та згодна.

Заявою від 02.06.2021 року ОСОБА_1 просить відізвати вищезазначену заяву (т.1 а.с.149).

На підставі наказу ГУ ДСНС України у Полтавській області від 12.07.2021 року №122 осОСОБА_1 звільнено з посади провідного фахівця сектору планування, аналітичного та документального забезпечення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України , у зв`язку із скороченням штату працівників (т.1 а.с.9).

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 5-1 КЗпП України установлено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Пунктом 1 ч. 1, ч. 2 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частина перша статті 42 КЗпП України унормовує, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно з положеннями статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Частиною1 ст. 43-1 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Аналізуючи зміст штатів №17/175 та №17/194 Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області суд дійшов висновку, що дійсно в ГУ ДСНС у Полтавській області відбулись зміни в організації виробництва і праці (т.1 а.с.95- 98, а.с.112- 118).

Так, згідно зі штатним розкладом №17/175 в ГУ ДСНС у Полтавській області в секторі планування, аналітичного та документального забезпечення була одна посада провідного фахівця без спеціального звання.

Згідно зі штатним розкладом №17/194, в структурі ГУ ДСНС у Полтавській в секторі планування, аналітичного та документального забезпечення передбачено посаду провідного фахівця, який повинен мати спеціальне звання капітана служби цивільного захисту.

Таким чином, особа, яка претендує на зайняття посади провідного фахівця в секторі планування, аналітичного та документального забезпечення, повинна мати спеціальне звання капітана служби цивільного захисту.

Позивачу не була запропонована вказана посада, про що відповідач зазначив у відзиві та представник пояснив в судовому засіданні.

Від запропонованої відповідачем вакантної посадипровідного фахівця відділу ресурсного забезпечення ГУ ДСНС України у Полтавській області ОСОБА_1 відмовилась.

Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, врегульований Положенням, затвердженим постановою КМУ від 11.07.2013 року №593.

Так, п.2-3 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (далі - Положення) встановлено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Суд вважає, що робота ОСОБА_1 на посадіпровідного фахівця сектору планування, аналітичного та документального забезпечення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області є неможливою, оскільки вона не є атестованою особою, а отже, не відповідає новим кваліфікаційним вимогам, що висуваються до цієї посади.

Також суд враховує обставини, встановлені під час розгляду цієї справи, які свідчать про дотримання відповідачем приписів статті 5-1, п.1 ч.2 ст. 40 та ч.1-3 ст. 49-2 КЗпП України щодо забезпечення відповідачем гарантованих позивачу прав на сприяння у збереженні роботи та дотримання процедури її звільнення.

За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 з роботи.

З приводу посилань позивача на незаконність наказу №152 ос від 11.08.2021 року Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про зміни до наказів, суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи, 11.08.2021 року відповідачу надійшла заява позивача, яка датована 30.07.2021 року та відправлена поштою 09.08.2021 року, в якій повідомлялося про тимчасову непрацездатність з 08.07.2021 року по 12.07.2021 року включено, з копією довідки про непрацездатність і оригіналом листка непрацездатності.

Суд, дослідивши обставини справи, враховує те, що від позивача жодних документів про перебування на лікарняному до 12.07.2021 року до відповідача не надходило, а також те, що нею не подано заяви щодо призначення її на вакантну посаду, і наказом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 11.08.2021 року №152 змінено дату звільнення на 13.07.2021 року, тобто жодних порушень відповідно до законодавства про працю при звільненні позивача вчинено не було.

Окрім того, суд бере до уваги, те, що на підставі наказу №176 ДСНС України від 29.03.2021 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів у ГУ ДСНС України в Полтавській області» Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, що утримується на штаті №17/175 «Головне управління ДСНС України у Полтавській області», переведено на штат №17/194 «Головне управління ДСНС України у Полтавській області», наказ не оскаржувався позивачем відповідно до вимог чинного законодавства,в секторі планування, аналітичного та документального забезпечення передбачено посаду провідного фахівця, який повинен мати спеціальне звання капітана служби цивільного захисту, а отже, посади на яку позивач просить її поновити не існує.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами ч.1-2 ст. 235 КЗпП України незаконно звільнений працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, тобто на тій посаді на підприємстві, установі чи організації, з якої він був незаконно звільнений, а також на його користь має бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Оскільки суд під час розгляду справи не встановив порушень прав позивача під час її звільнення з роботи та дійшов висновку про відсутність підстав щодо визнання її звільнення незаконним, то відповідно, відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнення моральної шкоди є похідною вимогою, тому також не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1,2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, що має наслідком залишення позовних вимог без задоволення.

Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,95,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 39, 40, 117,139, 147 ,149, 247 237-1 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач:Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, місцезнаходження: 36007, м.Полтава, вул.М.Бірюзова,26/1, .

Повний текст судового рішення складено 07.02.2022 року.

Суддя: А.М.Чуванова