Справа № 206/5441/21
Провадження № 2-з/206/28/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в порядку ст. 153 ЦПК України заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» в особі державного реєстратора Волос Олени Володимирівни про скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування запису про проведення державної реєстрації права власності та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю:

представника позивача адвоката Спариш М.Г., -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» в особі державного реєстратора Волос Олени Володимирівни про скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування запису про проведення державної реєстрації права власності та зобов`язання вчинити певні дії.

25 січня 2022 року представником позивача в підготовчому засіданні було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , а також шляхом заборони АТ «Альфа Банк» та будь-яким органам державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам чи кадастровим реєстраторам вчиняти дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна. В обґрунтування вимог заяви зазначено, що предметом спору у справі за позовом ОСОБА_1 є порушення права власності позивача на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час є підстави вважати, що нерухоме майно, яке є власністю позивача, без її згоди може бути відчужене на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем вже були здійснені спроби відчуження майна раніше, про що свідчить запис №30300260 про проведену державну реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «АльфаБанк»). Крім того, відповідачем також здійснювались дії щодо звернення стягнення на дане нерухоме майно на підставі виконавчого напису № 7777 від 14.11.2008, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. Враховуючи те, що предметом позову ОСОБА_1 є скасування запису рішення про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за банківською установою, вважає, що обраний вид забезпечення позову, а саме накладення арешту з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі щодо відчуження спірного нерухомого майна, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а необхідність вжиття таких заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до порушення прав позивача і може бути значно ускладнено захист її прав у разі задоволення позову.

Примірник заяви про забезпечення позову представником позивача було вручено представнику АТ «Альфа-Банк» безпосередньо в підготовчому засіданні 25.01.2022, однак за клопотанням представника відповідача про надання можливості ознайомлення із заявою про забезпечення позову та підготовки заперечень, розгляд заяви було призначено з викликом сторін в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 153 ЦПК України на 27.01.2022 о 09 год. 30 хв.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заяву про забезпечення позову та просила суд її задовольнити, вживши заходи забезпечення позову у вигляді арешту та заборони вчиняти певні дії щодо спірного нерухомого майна. Також суду пояснила, що останнім часом позивачу неодноразово надходять дзвінки з банку з повідомленням про звільнення спірного домоволодіння, при цьому банківська установа повідомляє, що це майно є їхньою власністю, знаходиться у них на балансі та вони мають намір його реалізувати на користь третіх осіб задля задоволення своїх вимог.

Представник відповідача АТ «Альфа Банк» в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду заяви була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить відповідна розписка, яка долучена до матеріалів справи. Письмових заперечень проти заяви про забезпечення позову подано не було, заяв про відкладення судового розгляду до суду не надходило.

Представник Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» в особі державного реєстратора Волос Олени Володимирівни в судове засідання також не з`явився за невідомими суду причинами, про дату та час судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином, примірник заяви про забезпечення позову було направлено представником позивача засобами поштового зв`язку на адресу відповідача 25.01.2022, про що є підтвердження в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами справи, враховуючи фактичні обставини, предмет позову та зміст спірних відносин, суд прийшов до наступного висновку.

Так, згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Частиною 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, а також відповідності способу забезпечення позову вимогам ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів.

Згідно роз`яснень даних в п.4 цієї постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на теперішній час право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.07.2006 та постанови Дніпровського Апеляційного суду від 13.10.2020 (справа № 206/6043/19), номер запису про право власності 43457011 від 06.08.2021.

Проте, постановою Верховного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 206/6043/19 скасовано постанову Дніпровського Апеляційного суду від 13.10.2020 на підставі якої було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Отже, станом на теперішній час, постановою Верховного Суду скасовано документ, на підставі якого було зареєстровано право власності ОСОБА_1 , отже попередній запис про право власності АТ «Альфа-Банк» на вказане домоволодіння підлягає відновленню.

Таким чином, відповідач, як власник та іпотекодержатель спірного домоволодіння, на яке позивач просить накласти арешт із забороною вчиняти реєстраційні дії, у тому числі щодо відчуження вказаного майна, має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки може в будь-який момент відчужити вказане майно третім особам або передати його на користь третіх осіб іншим шляхом наклавши таким чином додаткові обтяження на нього, з метою задоволення власних потреб, як кредитора ОСОБА_1 та іпотекодержателя спірного майна.

Ризики відчуження відповідачем спірного нерухомого майна об`єктивно підтверджуються доводами представника позивача, що викладені у заяві про забезпечення позову та оголошені безпосередньо у підготовчому судовому засіданні представником позивача 25.01.2022, щодо вчинення чисельних дій банку, направлених на звернення стягнення на вказане домоволодіння, а також щодо телефонних розмов представників банківської установи з позивачем, метою яких було повідомлення позивача про необхідність звільнення домоволодіння з метою його подальшої реалізації та наголошення на тому, що це є майном банку.

Вказані доводи відповідачем не спростовані, суду не надано жодних письмових заперечень та більше того, представник банку взагалі не з`явився в судове засідання з розгляду заяви позивача про забезпечення позову, будучи достеменно обізнаним про дату та час судового розгляду та отримавши примірник заяви про забезпечення позову безпосередньо в судовому засіданні, отже у суду не має підстав для неприйняття вказаних доводів представника позивача щодо наявності ризиків відчуження спірного майна.

В той же час, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Аналогічні правові позиції викладено й у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19.

Отже, оскільки предметом позову є визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на спірне нерухоме майно, а також поновлення запису про право власності на об`єкт іпотеки за позивачем, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрації, перереєстрації, відчуження, передачі в іпотеку та в іншій спосіб на користь третіх осіб) щодо спірного домоволодіння - є співмірним із заявленими позовними вимогами, а необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви в частині заборони відповідачу вчиняти певні дії щодо предмету іпотеки до розгляду справи по суті.

Приходячи до висновку про можливість часткового задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд враховує також те, що саме по собі забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому.

Вжиття таких заходів є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захід забезпечення позову, якій просить застосувати позивач у вигляді заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо домоволодіння, не носить дискримінаційного характеру стосовно сторін у спорі, а його застосування здійснюється на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін, а тому застосовуючи саме такий захід забезпечення позову, суд враховує недопустимість обмеження інших прав відповідача відносно спірного майна, однак сама по собі заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії буде гарантувати виконання можливого рішення по справі у разі задоволення позову, що є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства, визначеного у п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України (як обов`язковість судового рішення).

При цьому, суд не вважає за доцільне одночасне вжиття іншого виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме майно, оскільки такий вид забезпечення не є співмірним із заявленими позовними вимогами про скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо перереєстрації та відчуженням самі по собі належним чином забезпечать охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, а також унеможливлять відчуження спірного нерухомого майно до розгляду справи по суті, що виключить у подальшому загрозу невиконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача.

Водночас, з приводу заявленої вимоги представника позивача щодо заборони вчиняти певні дії державним та приватним нотаріусам, державним реєстраторам, кадастровим реєстраторам, тощо, суд зазначає наступне.

Так, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Верховний суд у постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 211/129/18-ц) зауважив, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Так, державні та приватні нотаріуси, державні реєстратори та кадастрові реєстратори є особами, які Державою наділені відповідними функціями, зокрема щодо посвідчення правочинів та внесення відомостей до державних реєстрів, тобто у разі задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони вчиняти певні дії вказаним особам судом буде вчинено перешкоди у здійсненні ними повноважень, покладених на них згідно із законодавством.

При цьому, державні та приватні нотаріуси та державні реєстратори не є особами, пов`язаними з відповідачем, а тому не можуть бути обмежені у здійснені суб`єктивних прав, свобод та інтересів з метою забезпечення позову по суті.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву представника позивача задовольнити частково та забезпечити позов шляхом заборони АТ «Альфа Банк», чи будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо виникнення, визнання, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно, в тому числі у будь-який спосіб продавати, міняти, дарувати, реалізовувати, також примусово, або будь-яким іншим чином відчужувати майно за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 154, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Акціонерному товариству «Альфа Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ), чи будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо виникнення, визнання, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно, в тому числі у будь-який спосіб продавати, міняти, дарувати, реалізовувати, також примусово, або будь-яким іншим чином відчужувати майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: «А-1» - житловий будинок, загальною площею 83,6 кв.м. та житловою площею 51,0 кв.м.; В-2 житловий будинок, загальною площею 330,2 кв.м. та житловою площею 157,1, Б-гараж, Г-вбиральня, Д,Ж- навіси, 1-11, І-ІІІ - споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв. м. на підставі рішення Придніпровської міської ради від 13 вересня 1960 року за № 16/218, крім того, лишки площею 378,0 кв.м.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стягувач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Самарським РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Боржник:

Акціонерне товариство «Альфа Банк», місцезнаходження м. Київ. вул. Велика Васильківська, буд. 100, .

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук