Справа № 490/9212/19
н/п 2/490/2640/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Черновій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачка починаючи з 16 січня 2018 року не проживає за цією адресою, її речі у квартирі відсутні, участі в утриманні цього житла вона не бере.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

У період з жовтня 2019 року до 16 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2021 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Справа призначалася до розгляду по суті на 25 жовтня 2021 року та 11 січня 2022 року.

У судове засідання 11 січня 2022 року сторони не з`явилися, з невідомих суду причин. Позивач не заперечує проти розгляду справи без її участі.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Відповідно до інформації, наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 . Дата набуття права власності - 01 липня 2019 року, підстава договір купівлі-продажу від 04 жовтня 2001 року.

Відповідно до даних Реєстру територіальної громади м. Миколаєва за цієї адресою зареєстровано місце проживання, окрема, ОСОБА_2 .

Починаючи з 17 жовтня 2003 року до 19 листопада 2018 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 (сином позивачки).

Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 29 травня 2019 року, засвідчених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою з 16 січня 2018 року, її речі за цієї адресою відсутні.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Виходячи із приписів ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

Судом встановлено, що відповідач починаючи з 16 січня 2018 року не проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , її речі у цьому житлі відсутні, а доказів поважності причин не проживання за цією адресою суду не надано.

Вказане підтверджується наявними у справі доказами та показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , допитаних у судовому засіданні 25 жовтня 2021 року.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідача ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 768 грн 40 коп.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 78, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 Цивільного кодексу, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох