справа № 489/7880/21 провадження №2/489/825/22
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - Мегабанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У листопаді 2021 року Мегабанк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22014,99 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що між позивачем та відповідачем 10.05.2017 було укладено договір №22-006-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток міжнародної платіжної системи з відкриттям кредитної лінії, згідно з яким, позивач виконав свої обов`язки перед відповідачем, а саме відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні, на підставі отриманої від відповідача Заяви-Анкети встановленого зразка видав платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснив перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідачу в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку № НОМЕР_1 за період з 10.05.2017 по 18.10.2021.

Проте відповідач умов договору не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.10.2021 утворилась заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 22013,48 грн. та 1,51 грн. процентам, що в загальній сумі складає 22014,99 грн.

22.02.2022 відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позов в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за кредитним договором № 22-006-170-К від 20.05.2017. Заявлені суми до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку.

Позивач не надав первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та ін.), а тому неможна вважати правильними зазначені в розрахунку та довідці суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2017 ОСОБА_1 підписано вказаний кредитний договір, згідно з пунктом 1.4 якого він є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в АТ «Мегабанк». Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердив, що він погоджується із тим, що це Договір разом з правилами, Тарифами на послуги Банку та іншими додатковими угодами і додатками становить єдиний договір між ним та банком про надання банківських послуг.

В той же час, позивачем не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником правил, тарифів на послуги банку та інших додаткових угод і додатків, щоб в сукупності із заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Також позивачем не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кошті на картку.

На підтвердження погашення грошових зобов`язань за кредитним договором до відзиву відповідач додав копії квитанцій про перерахування коштів.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 10.02.2022 надано відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позов та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 10.05.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір №22-006-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток міжнародної платіжної системи з відкриттям кредитної лінії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищевказаного договору.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні, на підставі отриманої від Клієнта заяви-Анкети встановленого зразка, видає платіжну картку міжнародної платіжної системи, здійснює обслуговування картрахунку клієнта та надає кредитні кошти в сумі на умовах визначених договором.

У пункті 1.2 Договору встановлено, що Банк зобов`язується приймати та розраховувати на картрахунок, відкритий Клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Картрахунку та проведення інших операцій за цим рахунком, з урахуванням встановленого ліміту кредитної лінії, відповідно до законодавства України.

За умовами пункту 2.2 Договору, розмір кредитного ліміту складає 50000,00 грн., процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії у пільговий (грейс) період (55 днів) встановлена в розмірі 0,01 % річних; процентна ставка за користування кредитною лінією по операціям, які здійсненні в торгово-сервісних мережах - 40% річних; процентна ставка за користування кредитною лінією по операціям зняття готівки в термінальних пристроях (POS-термінал, банкомат) - 38 % річних; Процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії у разі прострочення строків платежів, передбачених Договором (фіксована) - відповідно до тарифів, дата встановлення ліміту кредитної лінії - 10.05.2017, кінцевий термін погашення заборгованості за кредитною лінією до 08.05.2020.

Відповідно до пункту 3.1.1 Договору, Клієнт зобов`язується на умовах, визначених договором повністю повернути кредитні кошти, сплатити передбачені договором проценти, неустойку, при використанні ліміту кредитної лінії мінімальний обов`язковий платіж, та інші платежі, здійснювати погашення несанкціонованого овердрафту.

У матеріалах справи наявний додаток № 1 до договору № 22-006-170-К в якому наведено розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки.

Цей додаток до кредитного договору № 1, як і сам договір № 22-006-170-К, підписаний відповідачем. Відтак, відповідач був обізнаний про умови кредитування, з якими погодився. Скріпивши свою згоду власноручним підписом на договорі.

Факт видачі кредиту та руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою з особового рахунку відповідача за період з 10.05.2017 по 18.10.2021, яка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 19.10.2021 утворилась заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 22013,48 грн. та 1,51 грн. процентам, які нараховані за період з 24.09.2021 по 18.10.2021.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За положеннями частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини, оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про доведеність позивачем порушення відповідачем грошових зобов`язань по кредитному договору, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 22013,48 грн., розмір якої підтверджено доданим до позову розрахунком позивача.

Між тим, з огляду на надані відповідачем квитанції про поповнення карткового рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито відповідачу згідно кредитного договору від 10.05.2017, суд не в повній мірі погоджується із розміром заборгованості по кредиту.

Як слідує з позову та розрахунку позивача заборгованість визначена станом на 19.10.2021.

Згідно наданих відповідачем квитанцій після вказаної дати ним здійснено зарахування на картковий рахунок через приходну касу № 1 відповідача грошових коштів в сумі 2000,00 грн. та 1000,00 грн. (квитанції від 22.10.2021 та 23.11.2021).

Таким чином, так як відповідного власного розрахунку суду не надав, тому суд приходить до висновку про зменшення заборгованості по кредиту на 3000,00 грн. У зв`язку із чим доведеною заборгованістю вважається 19013,48 грн.

Інші надані відповідачем квитанції стосуються періоду до 19.10.2021, а деякі - про зарахування на картковий рахунок 1211,00 грн. та 2000,00 грн., взагалі не містять номеру та дати здійснення касової операції, тому не можуть бути прийняті судом до уваги, так як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо посилання відповідача на відсутність заборгованості, з такими доводами відповідача суд не погоджується оскільки, умовами кредитного договору чітко визначено процентну ставку за користування кредитом та строк погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, погашення основної суми боргу здійснюється після погашення процентів та інших платежів по договору. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач не надав власного розрахунку заборгованості на спростування заборгованості, вказаної позивачем.

Щодо стягнення процентів в розмірі 1,51 грн., нарахованих за користування кредитом за період з 24.09.2021 по 18.10.2021, підстави для цього відсутні, оскільки кінцевий термін повернення кредиту 08.05.2020. Тому нарахування процентів після цього терміну не відповідає умовам кредитного договору, що є підставою для відмови в задоволенні такої вимоги.

Вказаний висновок суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеного у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц в яких зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так як позов задоволено частково, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в сумі 1960,17 грн. (2270, 00 х 86,36%)

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Мегабанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за договором 22-006-170-К від 10.05.2017, яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 19013,48 грн. (дев`ятнадцять тисяч тринадцять гривень 48 коп.), а також судовий збір в сумі 1960,17 грн. (одна тисяча шістдесят гривень 17 коп.).

У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Мегабанк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство «Мегабанк», , місцезнаходження: м. Харків, вул. Алчевських,30;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрація проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 22.06.2022.

Суддя І.В.Коваленко