ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м.Суми

Справа №591/4746/18

Номер провадження 22-ц/816/96/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Резниченко Микола Олександровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вакули Вадима Миколайовича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2021 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 04 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в :

15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування приміщення гаражу ВММ/ НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_2 , площа приміщення гаражу - 17,4 кв.м., який був укладений 05 січня 2010 року між ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що з ОСОБА_2 30 серпня 1994 року зареєстровано шлюб, відповідач ОСОБА_3 є сином заявника, а ОСОБА_4 - дочка. Під час шлюбу заявник придбав спірний гараж. У 2009-2010 роках в Оболонському районному суді м. Києва розглядалась цивільна справа за позовом банку до ОСОБА_1 і ОСОБА_5 про стягнення у солідарному порядку кредитного боргу, рішенням у якій з позивача стягнуто 7057213,87 грн. боргу та 1950 грн судових витрат. У зв`язку з ухваленням вказаного судового рішення заявник вчинив оспорюваний правочин та подарував гараж сину з метою уникнення в майбутньому відповідальності перед кредитором. Відтак, на думку позивача, договір дарування є фіктивним, тобто вчинений без настання реальних правових наслідків.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4700 грн понесених нею судових витрат.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження (продавати, міняти, дарувати) приміщення гаражу площею 17,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , які були застосовані на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2018 року.

Позивач з вказаним судовим рішенням не погодився та через свого представника подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про залишення позову без розгляду. Доводи скарги зводяться до того, що суд мав залишити позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання, чого не зробив.

Рішення суду щодо мотивів відмови у задоволенні позову по суті заявлених вимог не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Жмакіна Н.В. просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Представник погоджується з мотивами відмови у задоволенні позову по суті заявлених вимог, зазначає, що позивач з вимогами про визнання договору недійсним звернувся після спливу 8 років з дня його укладення. Також вказує, що з 16 судових засідань представник позивача з`явився лише в одне. При цьому судом вже залишався позов без розгляду, однак апеляційним судом відповідна ухвала суду була скасована. Вважає, що законних підстав для залишення позову без розгляду суд не мав, до того ж така процесуальна дія є правом, а не обов`язком суду. Звертає увагу на те, що позивач зловживає процесуальними правами, оскаржуючи судове рішення саме з підстав не залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Вакули В.М., представника відповідача - ОСОБА_2 - адвоката Жмакіної Н.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 січня 2010 року ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_3 приміщення гаражу НОМЕР_2 , площею 17,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір дарування укладений у письмовій формі із зазначенням усіх його істотних умов, підписаний дарувальником ОСОБА_1 та обдарованим ОСОБА_3 за згодою його батьків ОСОБА_1 і ОСОБА_5 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резниченко М.О. 05 січня 2010 року, зареєстровано в реєстрі за № 19. Особи сторін договору встановлено, їх дієздатність перевірено (т. 1 а.с. 58).

Судом також встановлено, що на виконання договору дарування передано приміщення гаражу обдарованому.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказам того, що спірний договір укладено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, тобто не доведено фіктивність договору дарування. Щодо застосування строку позовної давності суд зазначив, що позивач був обізнаний про існування спірного договору дарування з 05 січня 2010 року і саме з дати укладення договору почався перебіг 3-річного строку для звернення з позовом до суду, який сплив у січні 2013 року. На думку суду, оскільки позивачем взагалі не зазначено про причину пропуску строку звернення до суду, як і не надано доказів поважності причин його пропуску, тому є підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Відтак, суд відмовив у задоволенні позову.

Оскільки на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2021 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому колегія суддів апеляційного суду не дає оцінку мотивам відмови у задоволенні позову по суті заявлених вимог.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення місцевим судом вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджується, що за ініціативи позивача та його представника судовий розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин. Зокрема, за клопотанням представника позивача 23 вересня 2021 року розгляд справи було відкладено на 25 жовтня 2021 року через участь представника у розгляді іншої справи (т. 2 а.с. 232, 234). 22 жовтня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи 25 жовтня 2021 року через участь у розгляді іншої справи (т. 3 а.с. 9), яке місцевий суд відхилив та розглянув справу без участі представника позивача та позивача (т. 3 а.с. 12-13).

Отже, законних підстав для залишення позову без розгляду суд першої інстанції не мав, оскільки позивач та його представник були обізнані про час та місце розгляду справи, позивач ОСОБА_1 суду не навів суду об`єктивних причин неможливості безпосередньо взяти участь у розгляді справи, а неявка позивача та його представника не перешкоджала розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на характер спірних правовідносин у даній справі, а саме: позивач звернувся до суду з позовом про визнання оспорюваного правочину недійсним та очікує на належний судовий захист, а обсяг письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, свідчить про те, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи. До того ж, суд першої інстанції явку позивача обов`язковою не визнавав.

Отже, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, рішення суду не може бути змінене чи скасоване, колегія суддів не встановила неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді відповідачка ОСОБА_2 понесла витрати за надану їй адвокатом Жмакіною Н.В. правничу допомогу у сумі 2200 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 10 січня 2022 року та актом приймання-передачі наданих послуг від 25 січня 2022 року, тому на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України вказана сума витрат підлягає компенсації за рахунок позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вакули Вадима Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_22200 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 31 січня 2022 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук