Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3810/21 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Шевчук А.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №285/3810/21 за позовом акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент - Банк» на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сташків Т.Г. в м. Новоград-Волинський,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 26.03.2019. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банк відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, унаслідок чого, станом на 21 червня 2021року виникла заборгованість в сумі 19 947 грн 08 коп., з яких: 13 404 грн 73 коп. - заборгованість за кредитом; 6 542 грн 35 коп. - заборгованість по відсоткам; 00 грн 00 - штраф. Враховуючи вищевикладене, просило стягнути з відповідача 19 947 грн 08 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 березня 2019 року станом на 21 червня 2021 року у розмірі 13 404 грн 73 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 13 404,73 грн., та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1525 грн 47 коп. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення, що підтверджується його підписом на заяві - анкеті. Вказує, що відповідач користувався кредитними коштами, а тому був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» і погодився з ними. Зазначає, що сторони в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» погодили всі умови кредитування, строки, проценту ставку. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом на предмет законності та обґрунтованості в даній частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 26 березня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у А-Банку, в якій зазначено, що вона разом з Умовами та правилами і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

При цьому, у анкеті-заяві відповідача від 26 березня 2019 року не вказано кредитний ліміт, не визначено відсоткову ставку, не встановлено порядок нарахування відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, строк повернення кредиту), умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

Відповідно до наданого АТ «Акцент-Банк» розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 947,08 грн., з яких: 13 404,73 грн - заборгованість за кредитом; 6 542,35 грн - заборгованість по відсоткам; 00,00 грн - штраф.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» та стягнув із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26 березня 2019 року у розмірі 13 404,73 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, у анкеті-заяві відповідача не визначена процентна ставка, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. За висновком суду з відповідача підлягає стягненню лише сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 13 404,73 грн., яку він фактично отримав.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ «Акцент-Банк» посилалося на те, що 26 березня 2019 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження своїх вимог АТ «Акцент-Банк» надало копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копію паспорта споживчого кредиту, копію витягу Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та розрахунок заборгованості.

Проте, надані позивачем документи не підтверджують умови кредитування в частині визначення розміру та порядку сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, підписана ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку не містить умов кредитування.

Наданий АТ «Акцент-Банк» витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку також не містять підпису ОСОБА_1

АТ «Акцент-Банк» надало суду роздруківку Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». В кінці роздруківки зазначено, що Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 97 з номера телефону НОМЕР_1 у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, дата, ПІБ, підпис.

Разом з тим, зазначене не підтверджує, що вказаний Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» дійсно був підписаний ОСОБА_1 з використанням електронного підпису, та що застосований електронний підпис дійсно належить ОСОБА_1 .

Крім того, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить інформацію щодо двох карток: «Універсальна», «Універсальна GOLD».

Зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року.

Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за двома кредитними картками та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Як було зазначено, Умови та правила надання банківських послуг, на які є посилання у вказаному пункті Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», не були підписані ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості по процентам.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, Банк має право на стягнення у примусовому порядку з ОСОБА_1 лише фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13 404,73 грн.

Доводи апелянта про те, що відповідач, особистим підписом у анкеті-заяві висловив свою згоду з формою договору та його умовами, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені посилання апелянта не відповідають змісту анкети-заяви, в якій зазначено лише загальну назву Умов та Правил, без їх ідентифікації відповідно до дати, коли вони були затверджені, або станом на яку вони були чинні. Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення у анкеті-заяві про ознайомлення з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. При цьому, із наданої позивачем копії анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карти, запропонованих банком, погодився відповідач.

Посилання в апеляційній скарзі на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує. Вказаний паспорт споживчого кредиту не містить інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику ОСОБА_1 , а містить лише узагальнену інформацію щодо наявних декількох варіантів умов кредитування. На це вказують також і застереження, у яких зазначається, що використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вище зазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального права та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді