Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1807/21

Провадження № 2/126/125/2022

"04" серпня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О. А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду яким визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 . Спадкоємцями на майно померлої являється позивачка по справі ОСОБА_1 та її чоловік, ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер та за життя від спадщини після смерті своєї дружини відмовився.

Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла та маючи на меті отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, звернулася до нотаріуса, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачкою не було надано правовстановлюючих документів, які б підтвердили право власності спадкодавця на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Дана позовна заява надійшла до суду 13.08.2021 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 16.08.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача, адвокат Янчук В.М. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 .. Крім того, в поданій заяві вказав про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача, міський голова Драган В.Г., також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Селище Тиврівського району Вінницької області у віці 61 років померла ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Зі змісту позову вбачається, що спадкоємцями на майно ОСОБА_2 є її дочка та позивач по справі ОСОБА_1 , а також чоловік - ОСОБА_3 , який від спадщини відмовився, що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за №1830.

Родинні відносини позивачки ОСОБА_1 , підтверджені копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданим Гніванською селищною Радою Тиврівського району Вінницької області, а також копією свідоцтва про розірвання шлюб серії НОМЕР_3 , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 .

Спадкове майно, позивач прийняла у встановленому законом порядку та маючи на меті отримати свідоцтво про право на спадщину за законом звернулася до приватного нотаріуса, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Причиною такої відмови стало те, що позивач не надала нотаріусу документів, які б посвідчували право власності її матері на житловий будинок, який вона має намір успадкувати.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позбавляє ОСОБА_1 можливості реалізувати у повному обсязі своє право на спадкування, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Щодо відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, зокрема житловий будинок, позивачка вказала, що право власності на нього у померлої ОСОБА_2 виникло на підставі Закону України «Пр власність» (який був чинний на час виникнення даних правовідносин, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинна на час виникнення вказаних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Факт набуття права власності на майно колгоспного двору, позивачка підтвердила випискою з погосподарської книги, виданої Сумівським старостинським округом від 01.07.2021 року № 278, з якої вбачається, що станом на 15.04.1991 року, житловий будинок під номером АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних дворів і ОСОБА_4 , 1946 року народження, при житті була головою даного колгоспного двору.

Вирішуючи дану справу у межах заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме :

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Оцінивши письмові докази, які містяться у справі, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме права сторін, а також свобод чи інтересів інших осіб, в зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 263-267 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на цілий житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 78,7 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., що позначається літерою «А» з господарськими будівлями та спорудами: веранда -літера «а», літня кухня - літера «Б», сарай - літера «В», сарай - літера «в», гараж - літера "Г", погріб літера "П", огорожа 1-3, який належав ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач: Бершадська міська рада Гайсинського району Вінницької області, 24400. Гайсинський район м. Бершадь. вул. Героїв України, 23.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 04.08.2022 року.

Суддя Р. В. Хмель