Справа № 442/7671/21 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/195/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

28.09.2021 представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 в користь КП «Управитель «ЖЕО» заборгованість у розмірі 5933,30 грн. за надані послуги з управління багатоквартирним будинком та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є власником квартири по АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент формування заборгованості) визначені обов`язки споживача та виконавця житлово- комунальних послуг, зокрема обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово- комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції чинній на момент формування заборгованості). Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція була висловлена Верховним судом України у межах Постанови від 20 квітня 2016 року у справі 6-2951 цс 15.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року за позов Комунального підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Комунального Підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» - 5933,30 грн. заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь Комунального Підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» - 2270 гривень понесених судових витрат.

Рішення суду 04 січня 2022 року оскаржив ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду частково незаконним. Звертає увагу, що договір з надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 було укладено 25 березня 2019 року, в той час, як позивачем нараховано вартість послуг з управління будинку з серпня 2018 року. Також звертає увагу, що згідно п.10 Договору, ціна послуги з управління становить 2,2248 на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Зазначає, що п.12 договору передбачено можливість зміни ціни послуги з повідомленням співвласників на зворотньому боці повідомлення про оплату послуги з управління, проте такі повідомлення відповідачу не надсилались і йому не вручалися. В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року скасувати частково і ухвалити нове, яким позов Комунального підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» 4915,52 грн заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком та понесені судові витрати в розмірі 1880,16 грн.

16 травня 2022 року від Комунального підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року залишити без змін. Звертає увагу, що згідно рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 17.01.19 №12, п.7 передбачено, що до моменту визначення переможців конкурсу і укладення договорів про надання послуг з управління Багатоквартирним будинком (групою будинків) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Комунальне підприємство «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» продовжило надавати відповідні послуги.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02 червня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 13 червня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 підлягаєдо часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам частково не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що у зв`язку невиконанням відповідачем своїх обов`язків щодо внесення плати за надання послуг з управління багатоквартирним будинком, останнім допущено заборгованість в розмірі 5933,3 грн

З таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлових послуг віднесено послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Комунальним підприємством «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради та співвласниками багатоквартирного будинку, в особі першого заступника міського голови Германа Ігоря Миколайовича, що діє на підставі рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.03.2019 р. №70, укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25 березня 2019 року.

Згідно з пунктом 6 Договору від 25.03.2019р. «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» АДРЕСА_2 , кожен співвласник зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 10 Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 від 25 березня 2019 року передбачено, що ціна послуги з управління становить 2,2248 гривень (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку.

Відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває на балансі КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 5933,30 грн. за період з серпня 2018 року по серпень 2021 року.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги умови договору від 25.03.2019р. «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» АДРЕСА_2 , а також докази надані позивачем в підтвердження доводів позовної заяви, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що у відповідача до моменту підписання згаданого договору існував обов`язок щодо плати позивача за надання житлово-комунальних послуг, а отже, наявність нарахованої позивачем відповідачу заборгованості в розмірі 885,73 грн. за період з серпня 2018 року по 24 березень 2019 року є недоведеною.

Щодо чинності договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 , скаржником в апеляційній скарзі не оскаржується.

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем при зверненні до суду з даним позовом, з травня 2021 року по серпень 2021 року нараховувалася щомісячно заборгованість в розмірі по 199,76 грн. в розмірі більшому ніж передбачено умовами договору від 25.03.2019 «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не наведено жодних доводів в підтвердження того, що з травня 2021 року на підставі п.12 договору від 25.03.2019р. «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» АДРЕСА_2 відбулася зміна ціни послуги на управління, щодо надання послуги власнику квартири АДРЕСА_2 з 168,42 грн. до 199,76 грн.

На згадані обставини, суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за період з серпня 2018 року по серпень 2021 року в розмірі 5933,3 грн., в той час, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає доведеним з сторони позивача заборгованість у відповідача за період з 25 березня 2019 року по серпень 2021 року в розмірі 5052,6 грн.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та апеляційної скарги, проте, враховуючи норму ч.10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 в користь Комунального підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради»підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1427,64 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького районного суд Львівської області від 02 грудня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, щодо стягнення з ОСОБА_2 в користь Комунального Підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» - 880,70 грн. заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В решті рішення Дрогобицького районного суд Львівської області від 02 грудня 2021 року, щодо стягнення з ОСОБА_2 в користь Комунального Підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» - 5052,60 грн. заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком залишити без змін.

Змінити рішення Дрогобицького районного суд Львівської області від 02 грудня 2021 рокув частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального Підприємства «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання Дрогобицької міської ради» - 1427,64 гривень понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 червня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник