"17" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Гончарука В.П., з секретарем Гриценко О.І. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» про захист прав споживачів, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування» на користь позивача страхову суму у розмірі 227 455,95 грн., та 90 982,38 - 4% річних інвестиційного доходу за весь строк дії договору добровільного страхування життя.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем укладеного договір добровільного страхування життя № 1582/1008-3 на строк 10 років, відповідно до п. 6.1 якого страховим випадком за основним страхуванням життя є: дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту; природня смерть застрахованої особи під час страхового захисту; смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку під час дії страхового захисту.
20 вересня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем укладено додаткову угоду до договору добровільного страхування життя № 1582/1008-3 від 20 жовтня 2008 року, відповідно до якої змінено умови даного договору.
20 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку за договором добровільного страхування життя № 1582/1008-3 від 20 жовтня 2008 року. До теперішнього часу не прийнято рішення про виплату страхової суми та не виплачено страхову суму. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача страхову суму та 4% річних інвестиційного доходу за весь строк дії договору добровільного страхування життя.
08 жовтня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.
Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 25 листопада 2021 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».
Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)
Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.
Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.
Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.
У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.
Відповідно до положення частини 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Одним із видів добровільного страхування є страхування життя.
Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.
Судом встановлено, що 20 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем укладеного договір добровільного страхування життя № 1582/1008-3 на строк 10 років, відповідно до п. 6.1 якого страховим випадком за основним страхуванням життя є: дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту; природня смерть застрахованої особи під час страхового захисту; смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку під час дії страхового захисту.
20 вересня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем укладено додаткову угоду до договору добровільного страхування життя № 1582/1008-3 від 20 жовтня 2008 року, відповідно до якої змінено умови даного договору.
20 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку за договором добровільного страхування життя № 1582/1008-3 від 20 жовтня 2008 року
Підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення страхових сум позивачами зазначено про настання подія - дожиття застрахованої особи дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту.
Термін дії вказаного договру закінчився 20 жовтня 2018 року
Між сторонами виникли договірні правовідносини, тому предметом доказування порушення чи невиконання умов договору.
Представник відповідача не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно статтей 980, 981 ЦК предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування), договір страхування укладається в письмовій формі.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Статтею 21 Закону України "Про страхування" страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.
Згідно п.3.1.2 Правил добровільного страхування життя з додатковими ризиками, зареєстрованими у Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 08 липня 2004 року Дожиття Застрахованої особи до закінчення дії Договору страхування та досягнення Застрахованою особою віку, визначеного Договором страхування. Під дожиттям або досягненням віку розуміється факт дожиття Застрахованої особи до 24-00 годин дня, наступного за днем, визначеним в Договорі страхування.
Події, зазначені в пунктах 3.1.1 - 3.1.2 цих Правил, в подальшому вважатимуться Основними страховими ризиками.
Судом встановлено, що 20 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем укладеного договір добровільного страхування життя № 1582/1008-3 від 20 жовтня 2008 року та 20 вересня 2014 року - додаткову угоду до цього договору.
На виконання Договору добровільного страхування життя позивачем сплачувалися страхові платежі, що підтверджується матеріалами справи.
Пунктом 6.1.1 договору визначено, що страховим випадком за основних страхуванням життя є дожиття застрахованої особи дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту
Згідно п. 12.2 договору строком його дії є 10 років.
Пунктом 5.1 договору визначено, що страхова сума та страхові платежі визначені у гривні (у грвневому еквіваленті банківського золота в грамах).
За даним Договором страхування, страхові суми та страхові платежі визначені у гривнях (п.5.2).
Згідно п. 10.1 договору виплати страхових сум страховик проводить на підставі письмової заяви, яка надається протягом 3 днів з дня настання страхового випадку.
У зв`язку з настанням страхового випадку - дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту, позивач звернувся із заявою про виплату страхової суми.
Пункт 7.1 цього договору страхова сума за страховими випадками, що вказані в п. 6.1. встановлюється окремо для кожної Застрахованої особи на підставі нетто-тарифу, визначеного згідно з Програмою «Страхування на випадок дожиття та смерті» («Правила страхування», додаток № 3) залежно від статі та віку Застрахованої особи.
Гарантована страхова сума складає у розмірі 153,43 гр. золота.
Однак відповідачем до теперішнього часу не виплачено страхову суму.
Таким чином, як вбачається з разрахунку позивача, на день звернення до суду з вказаним позовом 153,43 грамми золота станом на 29.09.2021 року складає 227 455,95 грн.
У зв`язку з чим, суд вважає за можливе стягнути з відповідачса на користь позивача страхову суму у розмірі 227 455,95 грн.
Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення суми інвестиційного доходу, що використовується при розрахунку та складає 4% річних.
Згідно п. 7.1 договору гарантований розмір інвестиційного доходу, що використовується при розрахунку, складає 4 % річних.
Інвестиційний дохід - дохід, отриманий за договорами страхування життя від розміщення коштів математичних резервів. Інвестиційний дохід складається з гарантованого доходу, ставка якого застосовується при розрахунку страхового тарифу, та додаткового інвестиційного доходу, який визначається за підсумками інвестування коштів резервів за рік.
Згідно з ч. 7 ст. 9 Закону України «Про страхування» зазначена у договорі страхування життя величина інвестиційного доходу не повинна перевищувати чотирьох відсотків річних.
Договором страхування життя обов`язково передбачається збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за результатами отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя за вирахуванням витрат страховика на ведення справи у розмірі до 15 відсотків отриманого інвестиційного доходу та обов`язкового відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає розміру інвестиційного доходу, який застосовується для розрахунку страхового тарифу за цим договором страхування та у разі індексації розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат за офіційним індексом інфляції, відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає такій індексації.
Договором страхування життя також може бути передбачено збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за іншими фінансовими результатами його діяльності (участь у прибутках страховика).
Прийняті страховиком додаткові страхові зобов`язання повідомляються страхувальнику письмово і не можуть бути у подальшому зменшені в односторонньому порядку.
Згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про страхування» страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків, а за договорами страхування життя - також з урахуванням величини інвестиційного доходу, яка повинна зазначатися у договорі страхування. Конкретний розмір страхового тарифу зазначається в договорі страхування за згодою сторін.
Актуарними розрахунками можуть займатися особи, які мають відповідну кваліфікацію згідно з вимогами, встановленими Уповноваженим органом, яка підтверджується відповідним свідоцтвом.
Отже, правовий аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що інвестиційний дохід у розмірі 4% річних враховується при обчисленні страхового тарифу за договором страхування.
Тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення суми 4% інвестиційного доходу страхувальника за весь строк дії договору добровільного страхування життя в розмірі 90 982,38 грн.
Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» про захист прав споживачів, та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача страхової суми в розмірі 227 455, 95 грн., за договором добровільного страхування життя № 1582/1008-3 від 20 жовтня 2008 року та 4% інвестиційного доходу страхувальника за весь строк дії договору добровільного страхування життя в розмірі 90 982,38 грн., а всього стягнути 318 438,33 грн.
В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 3 184,38 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 26 Закону «України «Про страхування», ст.ст. 1-9 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 6, 11, 14, 626, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» про захист прав споживачів - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» на користь ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 227 455, 95 грн., за договором добровільного страхування життя № 1582/1008-3 від 20 жовтня 2008 року та 4% інвестиційного доходу страхувальника за весь строк дії договору добровільного страхування життя в розмірі 90 982,38 грн., а всього стягнути 318 438,33 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» на користь держави 3 184,38 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 17 січня 2022 року.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );
Суддя: