Справа № 472/533/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Щербини О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позов обґрунтував тим, що 14 грудня 2021 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики № К141221-2, згідно умов якого він (Позикодавець) передав у власність відповідачу ОСОБА_2 (Позичальнику) грошові кошти в сумі 63 414 (шістдесят три тисячі чотириста чотирнадцять) гривень 00 коп., а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 10 місяців з моменту укладення Договору, тобто до 14 жовтня 2022 року.

Згідно п. 5 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики: - 6 341,40 гривень до 14 січня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 лютого 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 березня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 квітня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 травня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 червня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 липня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 серпня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 вересня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 жовтня 2022 року.

Також, 14 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_2 власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 63 414 (шістдесят три тисячі чотириста чотирнадцять) гривень 00 коп. отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 14 жовтня 2022 року включно.

14 січня 2022 року відповідач ОСОБА_2 не здійснив платіж відповідно до Договору.

Станом на 26 вересня 2022 року відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав належним чином, тому просить стягнути з нього заборгованість в сумі 108 756 (сто вісім тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок, яка складається з 84 025,50 грн. сума боргу за тілом, 24 731, 46 грн. неустойка, а також судовий збір в розмірі 1087 грн. 57 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, але до суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_4 не з`явилися, але до суду від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають частково, а саме визнає борг в сумі 2015 доларів США, що по курсу 41,70 на день пред`явлення позову становить 84 025,50 гривень та частково неустойку в сумі 25,35 доларів США, що становить 1057 грн. 10 коп., а загалом 2040 доларів 35 центів США, що становить 85 082,60 грн.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Судом встановлено, що 14 грудня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики № К141221-2, згідно умов якого позивач (Позикодавець) передав у власність відповідачу ОСОБА_2 (Позичальнику) грошові кошти в сумі 63 414 (шістдесят три тисячі чотириста чотирнадцять) гривень 00 коп., а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 10 місяців з моменту укладення Договору, тобто до 14 жовтня 2022 року (а.с. 9).

Також, 14 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_2 власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 63 414 (шістдесят три тисячі чотириста чотирнадцять) гривень 00 коп. отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 14 жовтня 2022 року включно (а.с. 8).

Згідно п. 5 Договору Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики: - 6 341,40 гривень до 14 січня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 лютого 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 березня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 квітня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 травня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 червня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 липня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 серпня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 вересня 2022 року; - 6 341,40 гривень до 14 жовтня 2022 року.

Відповідно до п. 8 Договору позики № К141221-2 від 14.12.2021 року позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором.

У разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від поточної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості (п. 9 даного Договору).

14 січня 2022 року відповідач ОСОБА_2 не здійснив платіж відповідно до Договору.

Згідно ст. 526 та ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Відповідно до зазначених вимог закону судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов яких позивач надав у користування відповідачу грошові кошти в обмін на зобов`язання відповідача повернути вказані кошти у визначений строк. Проте Позичальником було порушено умови Договору, а саме не повернуто платіж згідно графіку повернення грошових коштів

Отже, суд приходить до висновку, що договір позики був вчинений відповідно до умов чинного законодавства та між сторонами виникли відносини позики. Дані обставини підтвердилися в судовому засіданні письмовим договором та розпискою.

З огляду на вказане, з урахуванням зазначених вище обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 борг за договором позики від 14 грудня 2021 року в сумі 84 025 (вісімдесят чотири тисячі двадцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок (що еквівалентно 2015 (дві тисячі п`ятнадцять) доларів США станом на 04.10.2022 року на день пред`явлення позову).

За приписами ст. ст. 549, 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Суд перевірив розрахунки, наведені позивачем та представником відповідача щодо нарахування неустойки та вважає, що сума неустойки у розмірі 1% від поточної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості за договором позики № К141221-2 від 14 грудня 2021 року складає в розмір 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім ) гривень 10 (десять) копійок, що еквівалентно 25 (двадцять п`ять) доларів 35 (тридцять п`ять) центів США (в січні 2022 року порушив строк внесення платежів протягом 3 днів: 15, 16 та 17 число. Загальна заборгованість 234 долара США, 1% - 2,34 долара США (2,34х3= 7,02 долара США), в лютому не сплачено протягом 9 днів: 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 та 23 число. Протягом 15, 16, 17, 18, 19, 20 лютого поточна заборгованість становила 234 доларів США, тому неустойка 2,34х6= 14,04 доларів США, а також за 21,22 і 23 лютого поточна заборгованість становить 143 долара США, тому неустойка 1% становить 1,43 долара США, а загалом 1,43х3=4,25 доларів США).

Згідно ст. 141ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір за подання позовної заяви, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 776 (сімсот сімдесят шість) гривень 38 (тридцять вісім) копійок (85082,60 грн. (сума задоволена судом) х 992,40 (сума судового збору за позовну заяву) : 108 756,96 грн. (загальна сума позову).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , борг за договором позики від 14 грудня 2021 року в сумі 84 025 (вісімдесят чотири тисячі двадцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, що еквівалентно 2015 ( дві тисячі п`ятнадцять) доларів США та неустойку в розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім ) гривень 10 (десять) копійок, що еквівалентно 25 (двадцять п`ять) доларів 35 (тридцять п`ять) центів США, що загалом складає 85 082 (вісімдесят п`ять тисяч вісімдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок, що еквівалентно 2 040 (дві тисячі сорок) доларів 35 (тридцять п`ять) центів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 776 (сімсот сімдесят шість) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 грудня 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський