КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/5434/20 Головуючий у І інстанції Андрейчук Т.В.
Провадження №22-ц/824/60/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії прокуратури України, Тренінгового центру прокурорів України, третя особа: Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював начальником управління господарської діяльності Національної академії прокуратури України.

17 червня 2020 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи у зв`язку з ліквідацією установи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Своє звільнення позивач вважав незаконним та зазначив, що Тренінговий центр прокурорів України створено на базі Національної академії прокуратури України без вказівки про її ліквідацію, обидві установи мають однакові основні функції і завдання, якими є підвищення кваліфікації прокурорів та здійснення спеціальної підготовки кандидатів на посади прокурорів.

ОСОБА_1 стверджував, що Тренінговий центр прокурорів України є по суті правонаступником Національної академії прокуратури України, а тому позивачеві відповідно до положень ч. 2 ст. 40 КЗпП України мало б бути запропоновано переведення на іншу роботу до Тренінгового центру прокурорів України. Проте цього зроблено не було.

Немотивована відмова ОСОБА_1 у прийнятті на роботу до Тренінгового центру прокурорів України, вибіркова процедура призначення на посади працівників Національної академії прокуратури України до Тренінгового центру прокурорів України, на думку позивача, свідчить про грубе порушення принципу заборони дискримінації.

Також ОСОБА_1 зазначав, що на сьогодні відкрито кримінальне провадження за фактом незаконного створення ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України, голова якої видав наказ про звільнення позивача.

На підставі викладеного в позові ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 03 червня 2020 року № 279-к про його звільнення з посади начальника управління господарської діяльності Національної академії прокуратури України; поновити його на роботі в Тренінговому центрів прокурорів України на рівнозначній за своїми функціональними обов`язками посаді; стягнути з Тренінгового центру прокурорів України на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 червня 2020 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, що призвело до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що шляхом проведення порівняльного аналізу законодавчого статусу, функцій, статутних завдань і функцій відповідачів можна дійти висновку про повну ідентичність вказаних установ, в тому числі ідентичність їх повноважень та завдань.

Національна академія прокуратури України і Тренінговий центр прокурорів України підпорядковуються одному й тому ж органу - Генеральній прокуратурі України/Офісу Генерального прокурора (який одночасно є головним розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування установ) і мають однакові основні функції і завдання: підвищення кваліфікації прокурорів та здійснення спеціальної підготовки кандидатів на посаду прокурора.

За таких обставин, реальність ліквідації Національної академії прокуратури України є сумнівною. Із врахуванням вищенаведеного, випливає висновок, що в даному випадку де-факто мас місце саме реорганізація НАПУ.

На реорганізацію Національної академії прокуратури України додатково вказують також наступні обставини:

- Тренінговий центр прокурорів України знаходиться за адресою та користується засобами зв`язку Національної академії прокуратури України, яка припиняється, змінилися лише назва установи, яка надає освітні, бібліотечні і видавничі послуги;

- структура і штатний розпис обох установ також засвідчують, що їх діяльність спрямована на організацію і забезпечення навчального процесу та навчально-методичної підготовки до занять з прокурорами. Такі види роботи закріплені і в Статуті ТЦПУ. Додатково необхідність і вміння їх виконувати для працівників ТЦПУ регламентовано посадовими інструкціями, Положеннями про структурні підрозділи ТЦПУ та ін;

- Наказом Генерального прокурора від 11.06.2020 року № 506 «Про організацію приймання-передачі майна» передбачено що все майно Національної академії прокуратури України, переходять у користування до Тренінгового центру прокурорів України. Також передбачено переоформлення за Тренінговим центром прокурорів України права постійного користування земельними ділянками, на яких розташовані об`єкти нерухомості, що передаються;

- питання матеріального забезпечення як працівників НАПУ так ТЦПУ вирішується на підставі однієї і тієї ж постанови КМ України від 28.03.2011 року № 329 (з відповідними змінами).

Наказом Генерального прокурора від 05 березня 2020 року № 131 «Про закріплення державного майна за Тренінговим центром прокурорів України» за Тренінговим центром прокурорів України на праві оперативного управління закріплено державне майно Національної академії прокуратури України.

Таким чином, звільнення позивача відбулося з порушенням частини 2 ст. 40 КЗпП України, відповідно останній підлягає поновленню на посаді із вирішенням питання про виплату мені середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу суду апеляційної інстанції надійшли відзиви на апеляційну скаргу від Тренінгового центру прокурорів України та від національної академії прокуратури України.

Тренінговий центр прокурорів України в поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року №175 «Деякі питання реалізації законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» ліквідовано Національну академію прокуратури України.

05 березня 2020 року Генеральним прокурором Рябошапкою Р.Г. прийнято наказ №129 «Про ліквідацію Національної академії прокуратури України», яким, відповідно до статей 104, 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», статті 9 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 25 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 175 від 3 березня 2020 року, припинено НАПУ (код згідно з ) шляхом ліквідації; утворено комісію з ліквідації НАПУ; установлено, що відповідно до частини четвертої статті 105 Цивільного кодексу України з моменту призначення комісії з ліквідації до неї переходять повноваження щодо управління справами, повноваження Толочка О.М. - ректора НАПУ, припиняються.

05 квітня 2020 року ліквідаційна комісія Національної академії прокуратури України попередила начальника управління господарського забезпечення Національної академії прокуратури України ОСОБА_1 про вивільнення з 17 червня 2020 року на підставі частини 1 статті 40, частини 1 статті 49-2 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією Академії.

Наказом голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 03 червня 2020 року № 279-к позивача звільнено з посади начальника управління Національної академії прокуратури України з 17 червня 2020 року на підставі п.1 ч.І ст.40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією Академії.

Процедура звільнення працівників Національної академії прокуратури У країни була погоджена з профспілковою організацією, своєчасно подана звітність до органів державної служби зайнятості (копії звітності знаходяться в матеріалах справи).

З позивачем проведений повний розрахунок, в тому числі виплачена вихідна допомога у зв`язку із звільненням через ліквідацію роботодавця.

З огляду на це апелянт не спростовує факт належного виконання щодо нього заходів, встановлених процедурою звільнення у зв`язку з ліквідацією підприємства і передбачених ст. 111 Цивільного кодексу України, ст.ст. 40,49-2 Кодексу законів про працю, ст. 22 Закону України «Про професійні спілки», ст.50 Закону України «Про зайнятість населення».

Питання про законність постанови Кабінету Міністрів України N175 від 03.03.2020, якою було ліквідовано Академію, не може вирішуватись судом загальної юрисдикції у даному провадженні, оскільки відноситься до підвідомчості судів адміністративної та господарської юрисдикції.

Кабінет Міністрів України, будучи наділеним дискреційними повноваженнями і приймаючи рішення про ліквідацію Академії, визнав доцільність відмови виконавчої гілки влади від подальшого утримання цього навчального і наукового закладу.

Звертає увагу також на те, що Тренінговий центр прокурорів України був утворений іншим засновником - Офісом Генерального прокурора, який є інституційно незалежним від виконавчої влади. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про прокуратуру» Офіс Генерального прокурора здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Офісу Генерального прокурора. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності.

Національна академія прокуратури України в своєму відзиві зазначає про те, що доводи позивача про те, що Тренінговий центр прокурорів України є правонаступником Національної академії прокуратури України, не відповідають дійсності та суперечать нормам матеріального права.

Звертаючись з апеляційною скаргою позивач виходить із того, що передача державного майна, яке перебувало в оперативному управлінні державної установи зі спеціальним статусом «Національна академія прокуратури України», в оперативне управління державної установи «Тренінгового центру прокурорів України», свідчить про правонаступництво ТЦПУ за правами та обов`язками Академії (детальніше див. п. 19.1,19.3,19.4 цієї апеляційної скарги). При цьому позивач окремо підкреслює, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» Тренінговий центр прокурорів України утворюється на базі Національної академії прокуратури України. Однак, з такими висновками особи, яка подала апеляційну скаргу погодитись не можна з огляду на наступне.

Позивач помилково розуміє компетенцію Кабінету Міністрів України то Офісу Генерального прокурора у сфері управління об`єктами державної власності.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про прокуратуру» Офіс Генерального прокурора здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, Кабінет Міністрів України цілком правомірно своєю постановою № 175 від 03.03.2020 року, діючи як засновник Національної академії прокуратури України, прийняв рішення про ліквідацію цієї державної установи, що повністю відповідало його повноваженням із реалізації прав держави як власника таких об`єктів.

Зважаючи на викладене, Кабінет Міністрів України та Офіс Генерального прокурора як суб`єкти управління державним майном мають право приймати рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності, а також виконувати інші передбачені законодавством функції з управління об`єктами державної власності.

При цьому відзначимо, що Кабінет Міністрів України наділений дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи, а також повноваженням на передачу тих чи інших функцій з управління іншим органам, що здійснюють управління об`єктами державної власності відповідно до Закону. Можливість прийняття таких рішень не пов`язана з наявністю чи відсутністю відповідної вказівки у якомусь спеціальному нормативно-правовому акті.

Сумнівним є твердження позивача про те, що часткове правонаступництво у майнових правах і обов`язках засвідчує неправомірність ліквідації Національної академії прокуратури України. По-перше, правонаступництво є наслідком припинення юридичної особи, а отже, саме по собі не може зумовлювати неправомірність події, що стала передумовою її виникнення. По-друге, у цьому випадку не відбувалось правонаступництва майнових прав, оскільки право оперативного управління Національної академії прокуратури України було припинено, а майно, що раніше перебувало в її управлінні, було закріплено на новому речовому праві оперативного управління за новоствореною державною установою.

Також матеріалами справи підтверджується, що у структурі Тренінгового центру прокурорів України немає жодної посади, яка мала б аналогічні за змістом або такі самі трудові обов`язки, як позивачки в Національній академії прокуратури України.

На підставі викладеного у відзивах на апеляційну скаргу, Тренінговий центр прокурорів України та Національна академія прокуратури України просять суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Палій В.П. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили суд апеляційної інстанції її задовольнити.

Представники відповідачів у справі заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 січня 2019 року ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника управління господарської діяльності Національної академії прокуратури України (т. 1, а.с. 123-130).

07 квітня 2020 року ОСОБА_1 був повідомлений про вивільнення у зв`язку з ліквідацією Національної академії прокуратури України з 17 червня 2020 року (т. 2, а. с. 101).

Національна академія прокуратури України була утворена постановою Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2002 року № 1582.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 175 «Деякі питання реалізації законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» ліквідовано Національну академію прокуратури України. Заходи з ліквідації зазначеної Академії здійснюються Офісом Генерального прокурора.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 175 «Деякі питання реалізації законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» Генеральний прокурор видав наказ від 05 березня 2020 року № 129 про припинення Національної академії прокуратури України шляхом ліквідації та утворення комісії з її ліквідації.

У зв`язку з тим, що вивільнення було масовим роботодавцем відповідно до ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення» доведено до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Наказом голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 03 червня 2020 року № 279-к ОСОБА_1 з 17 червня 2020 року було звільнено з роботи у зв`язку з ліквідацією установи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1, а. с. 18).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відбулась саме ліквідація Національної академії прокуратури України, Тренінговий центр прокурорів України не може вважатись правонаступником цієї установи. Національна академія прокуратури України належним чином виконала обов`язок, покладений на роботодавця трудовим законодавством України, попередивши ОСОБА_1 про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, необхідно з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 59 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що припинення діяльності суб`єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб`єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується.

Як вбачається з матеріалів справи, Національна академія прокуратури України була утворена Кабінетом Міністрів України 25 жовтня 2002 року як вищий навчальний заклад. Будучи державною установою зі спеціальним статусом, Академія поєднувала у собі статус установи, яка власними силами (із використанням працівників Академії) здійснювала спеціальну підготовку прокурорів, та установи, що здійснювала наукову діяльність і до 2019 року була також вищим навчальним закладом.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 175 «Деякі питання реалізації законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» прийнято рішення про ліквідацію Національної академії прокуратури України.

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 05 березня 2020 року № 129 припинено Національну академію прокуратури України шляхом її ліквідації.

Встановлено, що з 12 березня 2020 року розпочалася процедура припинення Національної академії прокуратури України, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься відповідний запис. Дані про юридичних осіб - правонаступників Національної академії прокуратури України відсутні.

Разом із цим, судом першої інстанції також достовірно встановлено, що створений за наказом Генерального прокурора від 05 березня 2020 року № 130 Тренінговий центр прокурорів України є новоствореною юридичною особою, дата внесення запису в Єдиний державний реєстр про проведення державної реєстрації юридичної особи (Тренінгового центру прокурорів України) - 10 березня 2020 року. Даних про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, немає.

На підставі відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також інших належних і допустимих доказів у справі, суди встановили, що Тренінговий центр прокурорів України не є правонаступником прав і обов`язків Національної академії прокуратури України. На Тренінговий центр прокурорів України покладено інші функції і завдання, ніж ті, що були покладені на Національну академію прокуратури України, зокрема, на відміну від останньої, Тренінговий центр прокурорів України не є вищим навчальним закладом і у штаті цієї установи відсутні науково-педагогічні працівники.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що відбулася ліквідація Національної академії прокуратури України, наявність правонаступництва після ліквідації Національної академії прокуратури України не встановлена, Тренінговий центр прокурорів України є новоствореною юридичною особою.

Аналогічний правовий висновок щодо вирішення трудових спорів у зв`язку з ліквідацією Національної академії прокуратури України викладено в постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 761/22112/20, від 19 жовтня 2021 року у справі № 752/13686/20.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо того що Тренінговий центр прокурорів України є правонаступником Національної академії прокуратури України не знайшли свого підтвердження, а тому висновки суду щодо відмови в задоволенні позову є правильними та такими, що ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому не може бути скасовано з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 263, 367, 369, 374, 375 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії прокуратури України, Тренінгового центру прокурорів України, третя особа: Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: