КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2891/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

24 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року позовну заяву визнано такою, що не подана, та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 22 грудня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку направив безпосередньо до апеляційного суду апеляційну скаргу.

Проте подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, оскільки в порушення вимог частини третьої статті 356 ЦПК України не підписана особою, яка її подає.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Отже, процесуальний закон імперативно визначає, що відсутність підпису на апеляційній скарзі є підставою для повернення такої апеляційної скарги.

З надісланих позивачем матеріалів вбачається, що всі три примірники апеляційної скарги не підписані ОСОБА_1 , в тому числі після викладення ним прохальної частини апеляційної скарги і зазначення переліку документів та інших матеріалів, що додаються до неї.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Одночасно апеляційний суд роз`яснює позивачу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Роз`яснити скаржнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

М.В. Мережко

С.І. Савченко