Справа № 932/12/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання - Луцак В.Я.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Косаковського В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про повернення безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуте майно, а саме кошти в розмірі 82 154,76 грн. та суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначає, що 01.07.2017 року приблизно о 20.45 год. ОСОБА_3 керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen Colf», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись із смт. Середнє в напрямку с. Чертеж, не врахував дорожню обстановку, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху, по якому в цей час рухався технічно справний транспортний засіб марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру транспортного засобу «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 було завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та завдано механічних пошкоджень транспортним засобам. Відповідно до ухвали Ухгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/7557/17 від 06.09.2017 року ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000879 від 02.07.2017 року за ч. 1 ст. 286 КК Україниу зв"язку із дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито.

13.07.2017 року відповідач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

25.09.2017 року відповідач направив позивачу заяву з проханням відшкодувати йому завдану шкоду у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 01.07.2017 року приблизно о 20 год. 45 хв., в якій зазначив що взаєморозрахунків з винуватцем дорожньо-транспортної пригоди не проводилось.

30.01.2018 року ОСОБА_3 був направлений лист про прийняте рішення щодо відшкодування відповідачу завданої йому шкоди у розмірі 81 386, 76 грн.

02.09.2018 року позивач отримав повідомлення від ОСОБА_3 , в якому зазначив, що ще на досудовому слідстві він відшкодував відповідачу заявлені ним збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також в добровільному порядку, за його рахунок було відремонтовано автомобіль відповідача та надав розписку, яка датується 30.07.2017 роком.

Зазначено, що можна прийти до висновку що відповідач навмисно приховав від позивача, той факт що між ним та ОСОБА_3 проводився розрахунок, а саме що ОСОБА_3 добровільно відремонтував транспортний засіб відповідача, а також відшкодував і інші завдані ним збитки сім`ї ОСОБА_5 , отже звернення відповідача до позивача із заявою про відшкодування завданих йому збитків можна оцінювати як намір отримати подвійне відшкодування.

Крім того, відповідно до звіту №17104 визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 102 340, 84 грн.

Враховуючи, що відповідач розпискою від 30.07.2017 року засвідчив, що ОСОБА_3 ще на стадії досудового слідства у добровільному порядку відшкодував моральні та нематеріальні збитки на лікування та реабілітацію чим усунув заподіяну шкоду здоров`ю. Також, зазначив, що «… не маємо і і в подальшому не будемо мати за даним фактом кримінального провадження жодних матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_3 ».

Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування, проте відповіді позивачем отримано не було, а шкода до цього часу так і не відшкодована. З урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 82 154, 76 грн.

Процесуальні дії по справі, заяви та позиція сторін

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.02.2022 року справу передано на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Вказана справа надійшла до Ужгородського міськрайонного суду 31.05.2022.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

До суду 01.07.2022 року від представника відповідача - адвоката Косаковського В.О. поступив відзив на позовну заяву, з доказами його направлення іншим учасникам справи. У відзиві зазначено, що позивач вважає, що якщо МТСБУ було здійснення відшкодування відповідачу 82 154, 76 грн., а відповідач отримав відшкодування від заподіювача шкоди, то страхове відшкодування підлягає до повернення відповідачем ОСОБА_2 , як безпідставно набуте ним майно. Вказано, що дані обставини не відповідають дійсності як не повні, у позивача невірне трактування ситуації яка склалась та невірне тлумачення позиції відповідача, яку він виклав у своїй розписці. Так, розписка була написана відповідачем з урахуванням того, що винуватцем ДТП мала бути відшкодована шкода завдана внаслідок пошкодження автомобіля, які б не були охоплені відшкодування коштів МТСБУ. Збитки, які були відшкодовані відповідачу, як було зазначено в розписці, відшкодовано за моральну шкоду та витрати на лікування. Будь якого відношення до шкоди завданої пошкодження автомобіля дані відшкодування не має. Повідомлення ОСОБА_3 , яке направлено до позивача не відповідає дійсності жодним чином та вводить в оману позивача оскільки і добровільному порядку шкода завдана пошкодженням автомобіля ОСОБА_3 ніяким чином відшкодована не була. Разом з цим, ОСОБА_3 було надано розписку від 30.07.2017 про те, що ОСОБА_3 зобов`язується відремонтувати вказаний автомобіль протягом 2 місяців після отримання автомобіля із штраф майданчику, що зроблено не було. Також, ОСОБА_3 надав нотаріально завірену заяву від 30.07.2017, у якій зазначено, що такий буде здійснювати ремонт автомобіля за власні кошти. 29.01.2018 на день здійснення відшкодування коштів в зазначеній сумі МТСБУ ОСОБА_3 жодним чином збитки відшкодовано не було, та не відшкодовано по сьогоднішній день. Надані ОСОБА_2 розписки складалися з урахуванням можливого відшкодування МТСБУ та вже відшкодованих коштів за моральну шкоду та на лікування. Вказано, що ОСОБА_3 здійснив не повне відшкодування збитків, а лише покрив ті збитки, які не охоплювались відшкодуванням МТСБУ, про що складено відповідну заяву завірену нотаріусом, а тому позов не підлягає до задоволення.

Також зазначив, що вказаний спір вже був предметом розгляду в Ужгородському міськрайонному суді у справі 298/1135/20 за результатом якого ухвалою суду було залишено без розгляду. Відповідно до матеріалів позовної заяви встановлено, що позивач дізнався про порушене, на його думку право 02.09.2018 року коли отримав повідомлення від ОСОБА_3 про те, що ним відшкодовано всі збитки відповідачу ОСОБА_2 , тобто строк позовної давності розпочався з моменту такого повідомлення 02.09.2018 що свідчить про порушення строків позовної давності. Враховуючи наведене представник відповідача просить про застосування строків позовної давності, а у разі відмови відмовити в задоволенні позовної про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутого майна, а саме коштів в розмірі 82 154, 76 грн. у зв`язку з наведеними у відзиві обставинами.

До суду 19.07.2022 від представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Бутенко М.О. поступила відповідь на відзив, до якої додано докази її направлення іншим учасникам справи. У відповіді на відзив предстаник позивача зазначив, що 13.07.2017 року відповідач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

30.07.2017 року відповідач написав розписку з якої вбачається, що він не має претензій до ОСОБА_3 , оскільки ним було відшкодовано моральну та матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

30.07.2017 року ОСОБА_3 була підписана заява, якою підтвердив, що за досягнутою ним з ОСОБА_2 , згоди відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспорнтої пригоди буде здійснюватись у визначеними ними спосіб та термін.

Враховуючи наведене приходять до висновку, що вже звернувшись до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 уклав домовленість з ОСОБА_3 щодо відшкодування тієї самої матеріальної шкоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи у дорожньо-транспортній пригоді не була застрахована, відповідач, міг піти двома шляхами, а саме отримати страхове відшкодування від Моторно (транспортного) страхового бюро України та отримати страхове відшкодувався в порядку підп. а п. 41.1. ст. 41 Закону України № 1961-IV, в іншому разі звернутись з претензією до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, керуючись п.2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України. Тому прийшли до висновку що відповідач, одночасно пішов двома шляхами отримання відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.

Оскільки відповідач уклавши домовленості з ОСОБА_3 та отримавши розписку щодо гарантій ремону його транспортного засобу, продовжував вводити в оману позивача, що призвело до отримання страхового відшкодування від позивача та укладених домовленостей щодо ремонту транспортного засобу за рахунок винної особи у дорожньо-транспортній примгоді, тому приходять до висновку, що ОСОБА_2 безпідставно збагатився за рахунок Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Щодо пропущення строку позовної давності, то такі доводи представника вважають необґрунтовані, оскільки позивачем позов подано 17.12.2021 року, в період дії карантину. А у відповідності до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються.

12 жовтня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивачу за довіреністю - ОСОБА_6 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.10.2022 у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_6 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про повернення безпідставно набутого майна, відмовлено.

Позивач не забезпечив явки в судове засідання свого повноважного представника, при цьому, в прохальній частині позовної заяви в п. 3 просить у відповідності до ст. 43 ЦПК України розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Враховуючи наведене, заслухавши думку учасників справи, які не заперечили щодо проведення розгляду справи за відсутності позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 20.09.2022 проти позову заперечив, зазначив, що 01.07.2017 року близько 20.45 год. між селами Середнє та Чертеж відбулося ДТП за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Colf», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди його сину ОСОБА_4 було завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та завдано механічних пошкоджень транспортним засобам. Винуватцем вказаного ДТП був ОСОБА_3 і оскільки у нього не було полісу обов`язкового страхування він звернувся із заявою до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Також вказав, що відносно ОСОБА_3 здійснювалось кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України, яке ухвалою суду було закрито, у зв`язку з дійовим каяттям. Крім того, зазначив, що ОСОБА_3 ще під час досудового слідства відшкодував йому моральну шкоду та шкоду на лікування сина, про що була складена розписка. Також ОСОБА_3 надав розписку, якою зобов`язався відремонтувати його транспортний засіб протягом двох місяців після отримання із шртаф майданчика, проте свого зобов`язання не виконав, автомобіль не відремонтував, жодних коштів на ремонт автомобіля йому не надавав. Після отримання ухвали суду про закриття кримінального провадження він звернувся із заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування, і в січні 2018 року отримав від позивача кошти в розмірі 81 386, 76 грн. Після отримання виплати запропонував ОСОБА_3 продати залишок пошкодженого транспортного засобу, або щоб собі залишив. Через тиждень ОСОБА_3 погодився, знайшов покупця, якому було продано пошкоджений автомобіль за 10000,00 грн..

Крім того, в судовому засіданні 09.11.2022 відповідач на запитання представника третьої особи повідомив, що договір купівлі-продажу його пошкодженого автомобіля оформлявся в МРЕО після отримання виплати від МТСБУ. Він здійснював перереєстрацію вказаного автомобіля, підписував договір та віддав новому власнику техпаспорт. В МРЕО коли укладали договір ОСОБА_3 передавав йому кошти за автомобіль в розмірі 10 000 грн., це було близько 500 доларів США, проте чиї це були кошти він не знає. Вказав, що огляд автомобіля експертом при перереєстрації не проводився. В яком стані був його автомобіль на дату укладення договору купівлі-продажу він не бачив, бачив автомобільколи зустрічався із ОСОБА_3 , тоді він був на СТО, розібраний, чи ремонтували його не бачив. Після отримання виплати від МТСБУ запропонував ОСОБА_3 продати залишок або залишити собі за певну суму коштів. Не заперечив, що ОСОБА_3 писав розписку про зобов`язання відремонтувати його автомобіль, проте не відремонтував, і МТСБУ про це не повідомляв Від МТСБУ отримав страхове відшкодування, а після продав ще залишки пошкодженого автомобіля щоб компенсувати завдану його майну шкоду. На даний час претензій до ОСОБА_3 немає.

Представник відповідача - адвокат Косаковський В.О. в судовому засіданні 20.09.2022 заперечив щодо позовних вимог з пдстав наведених у поданому відзиві. Доповнив, що відповідач від МТСБУ отримав страхове відшкодування за пошкодження транспортного засобу, а ОСОБА_3 відшкодував моральну та матеріальну шкоду завдану здоров`ю його малолітнього сина, в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України. Жодних інших розрахунків між відповідачем та ОСОБА_3 не було. Просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, підтримав подану заяву про застосування строків позовної давності.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні 09.11.2022 пояснив, що 01.07.2017 року відбулося ДТП за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Colf», номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Вказав, що його транспортний засіб не був застрахований, за його кошти автомобіль відповідача було доставлено на штрафмайданчик для проведення експертизи. За даним фактом було і кримінальне провадження, в якому він повністю відшкодував кошти на лікування відповідача і його дитини та моральну шкоду. Крім того надав відповідачу розписку, що відремонтуєйого автомобіль впродовж двох місцяв. Після набрання ухвалою у кримінальному провадженні законної сили він відвіз автомобіль відповідача на сервіс для ремонту, замовив запчастин і ще один автомобіль. Ще залишався тиждень щоб забирати авто, і відповідач йому повідомив, що йому автомобіль не потрібен, що можна не ремонтувати, а доплатити йому 500 доларів і залишити собі автомобіль. За тиждень він передзвонив відповідачу та повідомив, що його шеф погоджується забрати автомобіль. Він особисто передавав кошти ОСОБА_2 за автомобіль 500 доларів в гривнях. Автомобіль оформляли на ОСОБА_7 , а кошти оплачував він, оскільки був йому винен. Він замовляв експерта на виїзд для огляду транспортного засобу перед укладенням договору купівлі-продажу та постановкою на облік та особисто був при його огляді експертом. На запчастини для ремонту автомобіля відповідача він витратив близько 2500 доларів США. Кошти на відшкодування шкоди відповідачу у кримінальному провадженні він позичав у шефа і після оформлення вказаного автомобіля шеф йому частково списав борг орієнтовно 1200 доларів США. Про те, що ОСОБА_2 подав заяву на відшкодування шкоди в МТСБУ йому не було відомо. А на початку літа 2018 року отримав претензію від позивача про відшкодування шкоди, на що було направлено відповідь, в якій повідомив, що відремонтував пошкоджений під час ДТП транспортний засіб.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Качайло А.І. в судовому засіданні 20.09.2022 зазначив, що позивач добровільно здійснив виплату відповідачу страхове вішкодування, тому вирішення вказаного спору залишив на розсуд суу. Крім того, вказав, що МТСБУ позову до ОСОБА_3 не подавало. Також просив звернути увагу на те, що позивач не дотримався строків позовної давності при подачі вказаного позову.

Крім того, в судовому засіданні 09.11.2022 року зазначив, що з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що між ним та відповдачем була домовленість на підставі розписки, ОСОБА_3 мав певні видатки на ремонт, також повідомив, що про звернення ОСОБА_2 до МТСБУ не знав. При цьому, позивач будучи повідомленим з моменту настання ДТП, не цікавився, що відбувається, добровільно виплативши страхове відшкодуваня. Після отримання претензії ОСОБА_3 повідомив МТСБУ про відшкодування шкоди і більше до нього претензій жодних не надходило. Позивач діяв на власний розсуд та звернувся із позовом до ОСОБА_2 , однак пропустив строк. Просив в позові відмовити.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 01.07.2017 року о 20 год. 25 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Colf», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.07.2017р. ОСОБА_2 адресованого Моторному (транспортному) страховому бюро України та копією схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка є додатком до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 01.07.2017 р. (а.с. 11-12, 13).

Згідно копії ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2017 року у справі №308/7557/17, ОСОБА_3 ухвалено звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000879 від 02.07.2017 року за ч. 1 ст. 286 КК Україниу зв"язку із дійовим каяттям, а кримінальне провадження - закрити.

З даної ухвали суду вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 01.07.2017 близько 20 години 45 хвилин, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Фольксваген Гольф» Чеської реєстрації, р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись із смт. Середнє в напрямку с.Чертеж, а саме на відстані 1300м від повороту з вулиці Закарпатської смт. Середнє на вул. Борканюка, не врахувавши дорожню обстановку, порушив вимоги «Правил дорожнього руху України», а саме: пункт 10.1: - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; пункт 11.3: - на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, в результаті чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху, по якій в цей час йому на зустріч рухався технічно справний автомобіль марки «Дачіа Логан», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та допустив фронтальне зіткнення із зазначеним автомобілем марки «Дачіа Логан» д.н.з. НОМЕР_3 . Після зіткнення обидва автомобілі з`їхали до кювету та перекинулись на бік. Внаслідок вказаної ДТП пасажир автомобіля «Дачіа Логан» д.н.з. НОМЕР_3 - гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. В судовому засіданні ОСОБА_3 просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження, мотивуючи тим, що вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч.1 ст. 286 КК України він визнає, сприяв його розкриттю, щиро кається. Дана ухвала набула законної сили 14.09.2017 року (а.с. 6-8).

Відповідно до копії Полісу серія АК №4036323 від 27.05.2017 транспортний засіб марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_2 був застрахований ОСОБА_2 в «Оранта», дата початку дії полісу 30.05.2017, дата закінчення дії полісу 29.05.2018 (а.с. 16).

Згідно результату перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ від 17.12.2021 поліс на ТЗ №1SK6368 не знайдено (а.с. 20).

З наявної в матеріалах справи копії Звіту № 17104 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу складеного 09 серпня 2017 оцінювачем ОСОБА_8 на замовлення МТСБУ, вбачається, що об`єкт оцінки: транспортний засіб «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата оцінки: 01 липня 2017; висновок: вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Dacia Logan 1.4і, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 111 259 грн. 14 коп. (а.с. 21-25).

Також до звіту №17104 додано копію Додатку №1, в якому міститься ремонтна калькуляція №151-3-17 на 01.07.2017, у такій міститься опис робіт, запасні частини, вартість робіт, ціни (а.с. 26-32).

Згідно копії протоколу технічного огляду від 04.08.2017, такий складено експертом (оцінювачем) у присутності власника ОСОБА_2 , огляд проводився транспортного засобу марки «Dacia», модель «Logan 1.4і», рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , міститьназву деталей та опис пошкоджень (а.с.33).

Крім того, до позову додано копії Додатку №3 до звіту №17104, а саме фототаблиці на яких зображено транспортний засіб «Dacia Logan 1.4і», реєстраційний номер НОМЕР_2 , його пошкодження та фотокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 34,-40).

25 вересня 2017 ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 01.07.2017 між смт. Середнє та с. Чертеж за участю транспортного засобу «Дачія Логан з номерним знаком НОМЕР_2 та транспортного засобу Фольксваген Гольф з номерним знаком НОМЕР_1 . Також, у графі інформація щодо взаєморозрахунків вказано «не проводились». Вказана заява отримана МТСБУ 03 жовтня 2017 (а.с. 17).

Згідно Довідки №1 від 06.12.2017 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих така складена Моторним (транспортним) страховим бюро України по справі ДВС №46147, дата реєстрації 14.07.2017 по ДТП яке відбулося 01.07.2017 в населеному пункті с. Ляхівці вул. Головна, особа, яка має право на відшкодування шкоди - ОСОБА_2 , винуватець - ОСОБА_3 , сума до сплати - 81 386, 76 грн. (а.с. 44).

Згідно наказу МТСБ України від 29.01.2018 року №960 Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 , відповідно до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, приймаючи до уваги довідку №1 від 06.12.2017 про розмір відшкодування шкоди та документи надані по справі МТСБУ прийнято рішення про сплату ОСОБА_2 81 386, 76 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 45).

Копією платіжного доручення №279831 від 10 січня 2018 р. підтверджується, що «МТСБУ» виплатило ОСОБА_2 81386, 76 грн. по справі №46147, згідно наказу №960 від 29.01.2018р. (а.с. 47).

З копії повідомлення на лист МТСБУ від 30.01.2018 року, у страховій справі №3.1-05/2907 підписаного ОСОБА_3 від 02.09.2018 року та адресованого до Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що останній зазначає, що з вищевказаного листа йому стало відомо, що МТСБУ відшкодувало матеріальну шкоду, запдіяну у наслідок ДТП, власнику автомашини «Дачія-Логан» д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , розмір якої запропоновано йому сплатити у добровільному порядку. Інформує, що ще на стадії досудового слідства, ним ОСОБА_3 сім`ї ОСОБА_2 (потерпіла у справі кримінального провадження дружина ОСОБА_9 ) відшкодовано заявлені ними збитки заподіяні наслідками вказаної автопригоди. Крім того, за домовленістю сторін, на теперішній час ним у добровільному порядку, за власні кошти, проведено відновлювальний ремонт пошкодженого у ДТП автомобіля ОСОБА_2 . У зв`язку з наведеним вважає, що МТСБУ не з`ясувавши ці фактичні обставини у справі безпідставно здійснило регламентне забезпечення страхового випадку (а.с. 18).

До вказаного листа ОСОБА_3 було додано копію розписки від 30.07.2017 р., в якій ОСОБА_9 , потерпіла у справі кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , батько неповнолітнього ОСОБА_4 , який отримав травмування середнього ступеня у ДТП, цією розпискою підтверджують, що ОСОБА_10 , ще на стадії досудового слідства у добровільному порядку відшкодував моральні та матеріальні збитки на лікування та рабілітацію, чим повністю усунув заподіяну шкоду здоров`ю. Стверджують, що не мають і в подальшому не будуть мати за даним фактом кримінального провадження жодних матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_3 . Також висловили своє бажання щодо закриття судом кримінальної справи (а.с. 19).

До відзиву представником відповідача додано копію нотаріально засвідченої Дністрян О.М., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за №364, заяви ОСОБА_3 від 30.07.2017 року, якою він серед іншого підтверджує, що за досягнутою домовленістю із потерпілим у вищевказаній ДТП відшкодування ним завданих збитків буде здійснено у вигляді повного та якісного ремонту транспортного засобу власними силами та за його власні кошти. Даною заявою підтверджує, що відшкодування в повній мірі завданої ним шкоди ОСОБА_2 , здійснюватиметься у визначений ними спосіб та термін (а.с. 74).

Крім того, додано копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_9 від 30.07.2017 року, у якій серед іншого зазначено, що від винуватця трагедії отримала відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування та реабілітацію дитини ще на стадії досудового слідства, даною заявою підтверджує, що не має будь-якиї претензій до ОСОБА_3 щодо шкоди, яку їм завдано внаслідок вищевказаного випадку (а.с. 75).

Копію заяви ОСОБА_2 від 11.07.2017 року, у якій серед іншого стверджує, що отримав від гр. ОСОБА_3 , грошові кошти в розмірі 2000,00 доларів США, на лікування, реабілітацію його та його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також моральну шкоду. Одночасно сповіщає, що ніяких претензій відносно відшкодування завданих збитків на лікування, реабілітацію та моральної шкоди до гр. ОСОБА_3 не має і в майбутньому мати не буде. Вказана заява засвідчена Кузьо Г.В., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 870 (а.с. 6).

Та копію розписки ОСОБА_11 від 30.07.2017 р., зі змісту якої слідує, що ОСОБА_3 , цією розпискою підтверджує що бере на себе зобов`язання відремонтувати повністю та якісно автомобіль ОСОБА_12 НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , який був пошкоджений в результаті ДТП 01.07.2022. Автомобіль відремонтує протягом 2 місяців після отримання його із штраф майданчика Ужгородського РВП. Із вказаної копії розписки вбачається, що така підписана ОСОБА_3 (а.с. 77). Оригінал вказаної розписки було надано представником відповідача для огляду в судовому засідання 08.12.2022.

З копії ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.12.2021 року в справі №298/1135/20, долученої представником відповідача, вбачається що позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , тртя особа: ОСОБА_3 , про повернення безпідставно набутого майна залишено без розгляду. З ухвади суду слідує, що така залишена без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Дана ухвала суду набула законної сили 30.12.2021 року (а.с. 105-107).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2017 року в справі №308/7557/17, яка набрала законної сили є обов`язкова для суду, при розгляді даної справи про правові наслідки дій позивача в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, спеціальні норми щодо регулювання даних спірних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.21.1. ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Однак, як було встановлено судом, в порушення вимог імперативної норми Закону, на час скоєння ДТП транспортний засіб марки «Volkswagen Colf», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією із централізованої бази даних МТСБУ.

У відповідності до п. 39.1 ст. 39 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до п.п."а" п. 41.1 ст.41 3акону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно пункту 36.2 ст. 36 Закону України №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбчається із матеріалів справи потерпілий ОСОБА_2 13.07.2017 р. звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 25.09.2017 із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, до якої додав копію ухвали Ужгородського міськрайонного суду. Вказана заява отримана МТСБУ 03 жовтня 2017. Позивачем відповідно до статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до уваги довідку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та документи по справі винесено відповідний наказ про виплату коштів за шкоду заподіяну в результаті ДТП та 29 січня 2018р. таку було виплачено ОСОБА_2 . Факт виплати страхового відшкодування не заперечувався і відповідачем в судовому засіданні.

Відтак, МТСБУ виконало покладений Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При цьому, МТСБУ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення виплаченої суми страхового відшкодування, як безпідставно набутого майна, посилаючись на ст. 1212 ЦК України. У позові вказано про намір ОСОБА_2 отримати подвійне відшкодування від МТСБУ та винуватця ДТП ОСОБА_3 . На підтвердження наведеного позивачем до позову серед іншого, додано копію повідомлення ОСОБА_3 від 02.09.2018 року та копію розписки ОСОБА_9 і ОСОБА_2 від 30.07.2017р.

Так, згідно вказаного повідомлення від 02.09.2018 року адресованого МТСБУ ОСОБА_3 інформує, що ще на стадії досудового слідства, ним сім`ї ОСОБА_2 (потерпіла у справі кримінального провадження дружина ОСОБА_9 ) відшкодовано заявлені ними збитки заподіяні наслідками вказаної автопригоди. Крім того, за домовленістю сторін, на теперішній час ним у добровільному порядку, за власні кошти, проведено відновлювальний ремонт пошкодженого у ДТП автомобіля ОСОБА_2 . До даного листа ОСОБА_3 було додано копію розписки від 30.07.2017 р., в якій ОСОБА_9 , потерпіла у справі кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , батько неповнолітнього ОСОБА_4 , який отримав травмування середнього ступеня у ДТП, підтверджують, що ОСОБА_10 , ще на стадії досудового слідства у добровільному порядку відшкодував моральні та матеріальні збитки на лікування та рабілітацію, чим повністю усунув заподіяну шкоду здоров`ю. Стверджують, що не мають і в подальшому не будуть мати за даним фактом кримінального провадження жодних матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_3 . Також висловили своє бажання щодо закриття судом кримінальної справи.

На переконання суду, вказані докази стосуються кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України і можуть підтвердити факт відшкодування ОСОБА_3 , моральної та матеріальної шкоди завданої здоров`ю у вказаному кримінальному провадженні, проте жодним чином не підтверджують отримання ОСОБА_2 будь-яких відшкодувань за пошкодження в результаті ДТП, належного йому транспортного засобу марки «Дачія Логан», номерний знак НОМЕР_2 , чи проведення ОСОБА_3 його ремонту.

Вказане спростовується і наданими представником відповідача копіями нотаріально засвідчених заяв ОСОБА_2 від 11.07.2017 року та ОСОБА_9 від 30.07.2017 року.

В судовому засіданні відповідач заперечував, що ОСОБА_3 відремонтував його пошкоджений транспортний засіб, при цьому, доводи ОСОБА_3 щодо ремонту вказаного транспортного засобу не підтверджені жодними доказами, окрім його пояснень під час судового розгляду.

Копія нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 30.07.2017 року та розписка ОСОБА_3 від 30.07.2017 р. додані представником відповідача також не підтверджують виконання останнім будь-якиї зобов`язань щодо ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідача.

Крім того, в судовому засіданні представником ОСОБА_2 надано для огляду оригінал розписки ОСОБА_3 від 30.07.2017 року щодо зобов`язання відремонтувати автомобіль, і наявність оригіналу розписки саме у ОСОБА_2 теж не може підтверджувати виконання ОСОБА_3 свого обов`язку щодо ремонту.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи позивача викладені у позовній заяві про подвійне отримання страхового відшкодування відповідачем не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, і таких не здобуто під час розгляду справи.

Крім того, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Так, згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1)набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2)відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Отже предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19)).

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

У справі, що розглядається розмір регламентної виплати та підстави її здійснення досліджувались МТСБУ на підставі заяви ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування. За наслідками розгляду МТСБУ було винесено наказ №960 від 29.01.2018 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 в сумі 81 386,76 грн.

Враховуючи, що позивачем були встановлені підстави для здійснення ОСОБА_2 регламентної виплати, його право отримання такої виплати під час розгляду заяви останнього МТСБУ не заперечувалось, матеріали справи не містять відомостей про скасування наказу МТСБУ чи визнання його недійсним (нечинним).

Крім того, матеріали справи не містять і доказів того, чи МТСБУ зверталося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 (водія який спричинив ДТП) регламентної виплати в порядку регресу та чи було ухвалено у справі рішення суду, чи набрало законної сили.

Відтак, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що страхове відшкодування відповідачу було виплачено за відсутністості для цього правових підстав або що такі відпали, у зв`язку з чим що до спірних правовідносин неможливо застосувати положення ст. 1212 ЦК України.

Також, закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин.

МТСБУ відповідно до вимог цього закону є суб`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналізуючи наведене, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини між сторонами виникають із страхування, яке є зобов`язанням, тому виплачені позивачем кошти не є коштами, які можуть бути стягнуті з відповідача на його користь, на підставі статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок сформований Верховним судом в постанові від 12 червня 2019 року по справі № 521/16340/15-ц.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, доводи сторони позивача викладені у позові суд вважає необгрунтованими, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Позивачем не доведено, що відповідач безпідставно набув кошти виплаченого страхового відшкодування.

Суд у даній справі також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява МТСБУ про стягнення безпідставно набутого майна є необґрунтованою, а викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо застосування позовної давності, про яку заявлено представником відповідача слід зазначити наступне.

У відповідності до вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Зазначені загальні правові висновки щодо порядку застосування позовної давності є усталеними у судовій практиці та у позиціях Верховного Суду.

З врахуванням того, що суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити через його безпідставність і необґрунтованість, вважає за безпідставне розглядати вказане клопотання представника відповідача.

Щодо судових витрат:

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позови, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 1212 ЦК України, ст. ст.4, 5, 13, 15, 16, 76, 80, 81, 82, 258,259,263-265,268 ЦПК України, «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про повернення безпідставно набутого майна,- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено - 12 грудня 2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило