Провадження № 2/161/770/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Шульгана Ф.П.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Луцьку цивільної справу №161/14753/21 за позовом за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Службу у справах дітей Луцької міської ради; ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , про виселення без надання іншого житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власницею житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування. Вказує, що в даному будинку проживають відповідачі без будь-яких правових підстав.

Ухвалою суду від 9 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 ; в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Службу у справах дітей Луцької міської ради (43000, м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 21); ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ).

Ухвалою суду від 11 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні по суті.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні та у відзиві від 6 жовтня 2021 року позовні вимоги заперечили, мотивуючи тим, що відповідачі проживають у житловому будинку на правових підставах, та не чинять будь-яких перешкод позивачу, просили у задоволенні позову відмовити.

Третя особа Службу у справах дітей Луцької міської ради у судовому засіданні надала пояснення щодо поданого позову.

Третя особа ОСОБА_8 письмових пояснень не надавала, у судове засідання не з`явилася.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 перебував у спільній частковій власності ОСОБА_9 (53/100 частки житлового будинку) та ОСОБА_10 (47/100 частки житлового будинку).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с .7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 .

18 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сушик Л.А. видано ОСОБА_5 (донька) свідоцтво про право на спадщину за законом на 53/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_9 (мати) (а.с. 50).

Разом з тим, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 04.10.2021 вбачається, що 47/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належали ОСОБА_11 (а.с. 30-31), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Із спадкової справи №307/2010, заведеної Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області 16 серпня 2010 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 (чоловік ОСОБА_10 ), вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після останнього звернулася його донька ОСОБА_12 (а.с. 45).

Позивачка стверджує, що вона є власником житлового будинку, а відповідачі чинять перешкоди у здійсненні права власності, тому просить їх виселити.

Надаючи свою правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З аналізу вищенаведених положень матеріального закону слідує, що особа має право на захист свого цивільного права або законного інтересу, лише у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з боку інших осіб.

Правові основи захисту права власності визначені у главі 29 ЦК України.

У частинах другій та третій статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

При цьому, у главі 29 ЦК України «Захист права власності», визначені такі способи захисту порушених, оспорених чи не визнаних прав:

1) витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов, ст.ст.387-390 ЦК України);

2) усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов, ст.391 ЦК України);

3) визнання права власності (ст.392 ЦК України);

4) визнання незаконним акту, що порушує право власності (ст.393 ЦК України);

5) відшкодування шкоди (ст.394 ЦК України).

При цьому, статтею 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Фактично, зі змісту позову слідує, що позивач пред`являє негаторний позов, оскільки просить усунути перешкоди у праві користування майном шляхом виселення осіб, які у ньому проживають (ст.391 ЦК України), однак він не враховує того, що право на пред`явлення такого позову має лише власник майна, його володілець, чи користувач, про що прямо зазначено у статтях 391, 396 ЦК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є власником 53/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 6).

Протилежного суду не доведено та у судових засіданнях не здобуто.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження права власності на 47/100 часток вказаного житлового будинку, де проживають відповідачі, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні цим майном шляхом виселення його мешканців до задоволення не підлягають.

Разом з цим, обставин, які б свідчили про протиправну поведінку відповідачів відносно позивача, вчинення відповідачами інших дій, спрямованих на обмеження прав позивача, як власника судом не встановлено.

Решта доводів та пояснень учасників справи не спростовують правових висновків суду.

Керуючись ст.265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Службу у справах дітей Луцької міської ради; ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Служба у справах дітей Луцької міської ради, місце знаходження: м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 21, .

ОСОБА_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено

та підписано 14.06.2022.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк