Справа № 395/1014/21
Провадження № 2/395/29/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Володимира Орендовського,

при секретарі - Людмилі Печоріній,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, в якій позивач вказав на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , який проживав в м. Новомиргород, Кіровоградської області. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку АДРЕСА_1 , позначений в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 36.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б»; прибудова «б»; сарай «В», «Д»; гараж «Г»; погріб «Ее»; убиральня «У»; колодязь «К»; огорожа «№1-3»: вимощення «І». Для прийняття спадщини позивач звернувся до державної нотаріальної контори, але відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.11.2021 року №434/02-31, позивачу було відмовлено. Підставою відмови вказано відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння, оскільки права власності на будинок за життя спадкодавець не зареєстрував. За життя померлому також належала присадибна земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . Площа земельної ділянки становить 0,6 га. Цільове призначення земельної ділянки - Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка. Батько за життя заповіт не складав, крім позивача спадкоємицею за законом є рідна сестра - ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташованими на земельній ділянці, що знаходяться в АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомиргород Кіровоградської області.

Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких обставин.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини відказоодержувач не відмовився від заповідального відказу, вважається, що він його прийняв.

Згідно частини 1, 5, 6 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами по набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6- 54цс12).

Також, відповідно до Постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі № 623/214/17 суд дійшов до висновку, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

5 серпня 1992 року було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомиргород Кіровоградської області, у віці 76 років, помер громадянин ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 82, від 08 травня 2015 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.9).

За ступенем родинного зв`язку по відношенню до померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 є його син, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 63, виданого 04 травня 1971 року Новомиргородським рай-бюро-ЗАГС Кіровоградської області (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1 , позначений в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 36.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б»; прибудова «б»; сарай «В», «Д»; гараж «Г»; погріб «Ее»; убиральня «У»; колодязь «К»; огорожа «№1-3»: вимощення «І», що підтверджується копією технічного паспорта від 15.06.2021 року.

Крім того, померлому батькові належала присадибна земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу містобудування, архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Новомиргородської міської ради Кіровоградської області від 02.09.2021 року №102 (а.с.26), Рішенням засідання виконкому Новомиргородської міської ради депутатів трудящих від 13.07.1970 року (а.с.51) та Договором надання в безтермінове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 04.05.1971 року № 313 (а.с.52-55).

За життя, на випадок своєї смерті, ОСОБА_3 заповіту не складав.

Згідно архівної довідки БТІ № 493817 від 15.06.2021 року право власності на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації", станом до 01.01.2013 року не зареєстровано (а.с.24).

Судом встановлено, що згідно спадкової справи № 141/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 подали заяви про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 до закінчення шестимісячного строку. Відповідач ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину та позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину на Ѕ частину.

05 листопада 2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори з питанням видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до постанови нотаріуса № 434/02-31 від 05 листопада 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючпй документ на вищезазначену нерухомість (а.с.27-28).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_4 » про вартість об`єкту оцінки, ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 89 580,00 гривень (а.с.49).

Як вбачається з технічного паспорта від 15.06.2021 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який виготовлений ОКП «Кіровоградське ООБТІ» - рік спорудження (реконструкції) житлового будинку - 1986 рік, тобто будинок збудований до 05 серпня 1992 року (а.с.13-17).

Враховуючи, що позивач та відповідач ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, при цьому інших спадкоємців згідно спадкової справи немає, то відповідно позивач та відповідач ОСОБА_2 мають право на оформлення спадщини по Ѕ частині від спадкового майна.

З урахуванням наведеного позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно до ст.268 ч.5 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 03.02.2022 року в судове засідання не з`явилися сторони, при цьому у суду були підстави для ухвалення рішення. Проте, датою ухвалення рішення є не 03.02.2022 року, а 09.02.2022 року, оскільки саме у цей день складено повний текст судового рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Новомиргород, Кіровоградської області у віці 76 років, право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позов - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений 09 лютого 2022 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області Володимир Орендовський