ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8224/22 Справа № 226/3009/21 Суддя у 1-й інстанції - Петунін І.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

справа № 226/3009/21

провадження № 22-ц/803/8224/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 226/3009/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 ,

на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 24 листопада 2021 року (суддя Петунін І.В.),ухвалене в приміщенні Димитровського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 25 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Димитровського міського суду Донецької області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що відповідач є її колишнім чоловіком. Від шлюбу з ним має сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16.01.2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно на період навчання до 30.06.2021, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 віку 23-х років. З 06.08.2021 їх син вступив на навчання до Національного університету «Одеська юридична академія», форма навчання денна. Вартість навчання складає 31 050 грн за рік, строк навчання 2 роки, з 01.09.2021 по 30.06.2023. З боку відповідача відсутня матеріальна допомога на утримання сина. У зв`язку з чим, просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, з 01.09.2021 щомісячно до досягнення сином віку 23 років, а також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 24 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 на час його навчання аліменти в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11.10.2021 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30.06.2023 року. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Додатковим рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року рішення суду від 24 листопада 2021 року доповнено абзацем щодо стягнення витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1 400,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_3 , з урахуванням того, що він продовжує навчання на денній формі, можливості працевлаштуватися не має, навчання платне, дійсно потребує матеріальної допомоги як від матері так і від батька. Відповідач не заперечував свого обов`язку утримувати сина на період навчання, але, враховуючи, що в період стягнення з нього аліментів на утримання сина у зв`язку з навчанням, останнім у 2020 році придбана нерухомість, не погодився з заявленим позивачем розміром. З урахуванням можливості відповідача надавати сину матеріальну допомогу на період навчання, потреби ОСОБА_3 у такій допомозі, суд першої інстанції вважав доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дати подання позову до суду - 11.10.2021 року і до закінчення навчання - 30.06.2023 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , посилається на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було встановлено можливості відповідача надавати сину матеріальну допомогу на період навчання. Так, з відзивом на позовну заяву не було надано відомостей про доходи відповідача, а тому суд, на думку скаржника, не міг правильно оцінити можливості відповідача. Крім того, суд не врахував потреби дитини у наданні їй матеріальної допомоги. До справи було додано копію договору навчання, згідно з якою вартість навчання складає 31 050 грн за один рік, або 2 587,50 грн на місяць. При цьому, не враховувалась ані вартість підручників, ані вартість проїзду до навчального закладу, проживання у гуртожитку за місцем знаходження навчального закладу, не було враховано потреби дитини на гідне існування - харчування, одяг, дозвілля.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_2., в інтересах якого діє ОСОБА_5 , подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що сам факт навчання не є вирішальним для стягнення аліментів. При винесенні рішення суд першої інстанції повинен був врахувати, що це друга вища освіта. ОСОБА_3 вже має вищу освіту, а відповідно і спеціальність та можливість самостійно забезпечувати себе. Він також повинен докласти певних зусиль для організації свого життя при отриманні другої вищої освіти. На думку відповідача, в апеляційній скарзі позивач перекладає на суд обов`язок позивача доводити певні обставини, які пов`язані з позовними вимогами. При цьому, вказуються обставини, які не були зазначені в позовній заяві та не були предметом розгляду в суді першої інстанції, зокрема, матеріальні потреби дитини, а саме, проживання в гуртожитку та вартість проїзду до навчального закладу. На час розгляду справи судом першої інстанції Криворізький факультет Національного університету «Одеська юридична академія» перебував на дистанційній формі навчання. Крім того, посилається на те, що в апеляційній скарзі представник позивача ставить під сумнів твердження суду про встановлення можливості надавати матеріальну допомогу. При цьому, позивачем взагалі не виконаний процесуальний обов`язок щодо доведення вимог, на які вона посилається. Між тим, в усному порядку суду першої інстанції зазначалось про розмір його заробітної плати, який складає близько 30 000,00 грн щомісячно, що підтверджується довідкою ПрАТ «ШУ «Покровське» № 20714 від 04.11.2021 року. Окрім того, з 19.01.2022 року відповідач ОСОБА_2 перебуває на пенсії, йому призначена пенсія за віком в розмірі 19 340,00 грн.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2000 року до 08.11.2004.

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 16.01.2019 з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3 було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно на період навчання до 30.06.2021, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 віку 23-х років.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2021 навчається на першому курсі (зі скороченим терміном навчання) Криворізького факультету Національного університету «Одеська юридична академія», форма навчання денна. Строк навчання з 01.09.2021 до 30.06.2023. Вартість навчання за весь період становить 62 100,00 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_3 на час його навчання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 продовжує навчання на денній формі, можливості працевлаштуватися не має, навчання платне, дійсно потребує матеріальної допомоги як від матері так і від батька. Відповідач не заперечував свого обов`язку утримувати сина на період навчання, але, враховуючи, що в період стягнення з нього аліментів на утримання сина у зв`язку з навчанням, останнім у 2020 році придбана нерухомість, не погодився з заявленим позивачем розміром. З урахуванням можливості відповідача надавати сину матеріальну допомогу на період навчання, потреби ОСОБА_3 у такій допомозі, суд першої інстанції вважав доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дати подання позову до суду - 11.10.2021 року і до закінчення навчання - 30.06.2023 року.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Тобто нормами даної статті не передбачено обов`язку саме продовження навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років, якщо мають таку можливість.

Так, позивач, посилається на те, що відповідач не надав суду відомостей про свої доходи.

Проте, згідно з частиною 3 статті 12, частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За частинами 1, 2, 4 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

В свою чергу, позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів, зокрема щодо відомостей про доходи відповідача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не було встановлено можливості відповідача надавати сину матеріальну допомогу на період навчання, є безпідставними.

Крім того, судом першої інстанції при ухваленні рішення було обґрунтовано враховано той факт, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 25 липня 2020 року. Тобто, особою, яка продовжує навчання, було придбане житлове майно в місті, в якому він отримує освіту.

Вищезазначене, на думку суду, сприяє зменшенню витрат на проживання. Позивач не надала доказів неможливості проживати в вищезазначеній квартирі А тому, посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було враховано вартість проживання в гуртожитку за місцем знаходження навчального закладу, є безпідставними.

Крім того, позивач не надала розрахунку розміру щомісячних витрат, які є необхідними для сина у зв`язку з продовженням навчання. У зв`язку з чим, і в цій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач як батько, зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, має змогу надавати таку допомогу, а тому повинен сплачувати аліменти, саме у розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин доводи позивача про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції, позивачем не надано.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції встановив баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та правом повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.

Колегія суддів також доходить висновку про відсутність правових підстав для зміни рішення в частині розміру стягнутих з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір таких витрат до 1 400,00 грн.

Наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло