РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5039/21

№ 2/183/1301/22

17 червня 2022 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Устименко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського міського голови Рєзніка Сергія Олександровича, Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Новомосковського міського голови Рєзніка С.О. (надалі за текстом відповідач1), Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Новомосковська (надалі за текстом відповідач 2) у якому просила: визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача 1 від 22.06.2021 про звільнення з займаної посади за п.1 ст.41 КЗпП; поновити позивача на посаді директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Новомосковська; стягнути з відповідача 2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 22 червня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона працювала на посаді директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Новомосковська (надалі за текстом Територіальний центр) на підставі розпоряджень Новомосковського міського голови №706-к від 06 грудня 2018 року про призначення на посаду з випробувальним терміном та №141-к від 11 березня 2019 року про призначення на посаду. Розпорядженням відповідача 1 від 22 червня 2021 року №405-к позивач була звільнена з займаної посади за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України. У вказаному розпорядженні зазначено підставу вчинення одноразового грубого порушення, а саме: за незаконне та безпідставне звільнення (наказ директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Новомосковська Решетняк Ю.І. від 26 травня 2021 року №28-К/тр про звільнення за прогул ОСОБА_2 ) соціального робітника ОСОБА_2 . Позивач розпорядження про своє звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню. До повноважень відповідача 1 не віднесено право оцінки законності чи незаконності звільнення працівників. Вважає, що факт одноразового грубого порушення у встановленому чинним законодавством порядку не доведено. Жодного дисциплінарного проступку позивач не вчиняла, а тому просить задовольнити її позов.

Ухвалою суду від 28 липня 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

20 серпня 2021 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог у якій просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 86305,44 грн.; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі, виходячи із розрахунку 1798,03 грн. за кожен робочий день по день поновлення на роботі включно.

Не погоджуючись з позовом, відповідач 1 подав відзив на позовну заяву у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 31 травня 2021 року до виконавчого комітету Новомосковської міської ради надійшла заява від ОСОБА_2 (соціального працівника територіального центру соціального обслуговування на дому) на ім`я міського голови з проханням захистити її від незаконних дій директора територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_1 . В своїй заяві ОСОБА_2 описала обставини, в чому саме полягає незаконність дій ОСОБА_1 та просила надати їй письмову відповідь.

На підставі заяви ОСОБА_2 доручення (у вигляді резолюції на заяві ) по перевірці фактів, що викладені в заяві, було покладено на ОСОБА_3 , якою складена доповідна записка про необхідність перевірити правильність розрахунку при звільненні ОСОБА_2 для надання відповіді по заяві. Виконуючим обов`язки міського голови Сергієм Адамяном підписано «Направлення» на перевірку діяльності Територіального центру працівників відділу внутрішнього контролю та аудиту. Тобто перевірка фактів, викладених в заяві ОСОБА_2 , для надання їй відповіді, проводилася працівниками виконавчого комітету Новомосковської міської ради в межах їх повноважень за дорученням міського голови. Результати даних перевірок полягли в основу складеної доповідної записки начальника відділу внутрішньою контролю та аудиту Миколи Кошевого та головного спеціаліста внутрішнього контролю та аудиту - Ярослава Лазарева від 09 червня 2021 року з додатками на 118 аркушах та аудіо та відео записом. Міським головою, уважно були досліджені всі матеріали даної доповідної записки, переглянута відео запис та прослухана аудіо запис, що є в додатках до доповідної записки, вивчено пропозицію ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Враховуючи наявне одноразове грубе порушення законодавства про працю по відношенню до ОСОБА_2 , було підписане розпорядження № 405-к від 22.06.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Територіального центру. При перевірці фактів, що були викладені в заяві ОСОБА_2 для надання їй відповіді, виявилися обставини, оцінка яким була надана спеціальним відділом виконавчого комітету Новомосковської міської ради, за результатами якого було притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Також зазначив, що засновником Теритоірального центру є Новомосковська міська рада. Відповідно до положення про Теритоіральний центр, затвердженого рішенням Новомосковьскої міської ради від 25 вересня 2020 року № 1358, Територіальний центр є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає Новомосковська міська рада. Теритоіральний центр створений відповідно до рішення Новомосковської міської ради, тому призначення, звільнення та накладання дисциплінарних стягнень директору даного територіального центру належить представнику Новомосковської міської ради - міському голові міста Новомосковська.

Представник відповідача 2 подав відзив на заяву про збільшення позовних вимог у якому не погодився з розміром середньоденного заробітку позивача та зазначив, що середньоденний заробіток позивача складав 696,80 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача 1 та представник відповідача 2 у судовому засіданні просили у позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини, та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

На підставі розпоряджень Новомосковського міського голови №706-к від 06 грудня 2018 року про призначення на посаду з випробувальним терміном та №141-к від 11 березня 2019 року про призначення на посаду позивач ОСОБА_1 призначена на посаду директора Територіального центру (т.1 а.с.24,25).

Розпорядженням відповідача 1 від 22 червня 2021 року №405-к ОСОБА_1 звільнена з займаної посади за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України. У вказаному розпорядженні зазначено підставу вчинення одноразового грубого порушення, а саме: за незаконне та безпідставне звільнення (наказ директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Новомосковська ОСОБА_7 від 26 травня 2021 року №28-К/тр про звільнення за прогул ОСОБА_2 ) соціального робітника ОСОБА_2 (а.с.133).

Як вбачається з Положення про Територіальний центр, затвердженого рішенням Новомосковьскої міської ради від 25 вересня 2020 року № 1358, останній є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якого приймає Новомосковська міська рада (т. 1 а.с.178-179). Як зазначено у п.10 Положення про територіальний центр, його очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому порядку міським головою.

Вказане положення узгоджується з п.10 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".

Отже, відповідач 1 наділений повноваженнями звільняти з посади директора Територіального центру.

Вирішуючи питання про те, чи були у відповідача 1 фактичні та правові підстави дійти висновку про те, що позивач ОСОБА_1 незаконно звільнила працівника ОСОБА_2 суд встановив наступне.

Розпорядженням відповідача 1 від 18 травня 2021 року №295-к затверджено положення про проведення атестації директора Територіально центру та затверджено склад атестаційної комісії з проведення атестації, до якого включено ОСОБА_2 (т.1 а.с.129-132).

31 травня 2021 року до відповідача 1 з заявою звернулася ОСОБА_2 у якій просила розібратися у ситуації щодо її незаконного звільнення та зазначила, що вважає що на неї чинився тиск у зв`язку з включенням її до атестаційної комісії з проведення атестації ОСОБА_1 (т.1 а.с.54).

У відповідності до наказу № 28-К/тр від 26.05.2021 року директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новомосковської міської ради Решетняк Т., ОСОБА_2 звільнена з посади соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома з 26.05.2021 року, за прогул, згідно п.4 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.79)

На підставі заяви ОСОБА_2 від 31 травня 2021 року складено доповідну записку та запропоновано уповноважених відповідальних осіб на перевірку правильності розрахунку виплаченої заробітної плати при звільненні ОСОБА_2 (т.1 а.с.61).

03 червня 2021 року в.о. міського голоси ОСОБА_8 видано направлення на перевірку діяльності Територіального центру, проведення якої доручено начальнику відділу внутрішнього контролю та аудиту виконавчого комітету Новомосковської міської ради Кошевому М.М. та головному спеціалісту відділу внутрішнього контролю та аудиту ОСОБА_9 (а.с.62).

09 червня 2021 року зазначені посадові особи склали доповідну записку у якій повідомлені зауваження та порушення до діяльності Територіального центру та запропонували винести дисциплінарне стягнення директору ОСОБА_1 у вигляді звільненя (т.1 а.с.57-58).

У доповідній записці зазначено, що директором Територіального центру ОСОБА_1 було видано наказ «Про виявлення прогулу та табелювання ОСОБА_2 » у якому 24 травня 2021 року було визначено днем прогулу ОСОБА_2 тривалістю 8 годин, хоча час з 08:00 год. по 12:00 год. не перевірявся. Також перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 з 26 травня 2021 року перебувала на лікарняному, а тому її звільнення цього дня суперечить положенням ст.40 КЗпП України. Також було вказано ряд інших порушень, які не стосуються звільнення позивачем соціального працівника ОСОБА_2 .

До цієї доповідної записки долучено додатки на 118 арк., які в подальшому слугували підставою для винесення відповідачем 1 оскаржуваного розпорядження про звільнення позивача. Серед поданих міському голові документів наявні письмові відгуки підопічних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про позитивну оцінку соціального працівника ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_2 від 25.05.2021, які адресовані позивачу із зазначенням місця її перебування 24.05.2021; актом перевірки соціального робітника ОСОБА_2 від 25.05.2021; копію листка непрацездатності ОСОБА_2 з 26.05.2021 по 31.05.2021; табелі обліку робочого часу та інші зібрані в результаті перевірки матеріали.

Також, комісією надано відповідачу 1 доповідну завідувача відділення соціальної допомоги вдома ОСОБА_13 , у якій зазначено, що 24 травня 2021 року соціальний працівник ОСОБА_2 повинна була знаходитися у підопічного ОСОБА_10 з 13:00 до 14:30 год., а потім у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з 14:40 до 17:00 год., але в цей час за даними адресами її не було. При цьому відомостей про те, на якій підставі, особи, які складали доповідні записки вважали, що ОСОБА_2 повинна була знаходитися в конкретному місці і в конкретний час ні доповідні записки, ні додатки до них, ні матеріали справи, не містять.

На спростування факту прогулу соціального працівника ОСОБА_2 міському голові надані зафіксовані відео звернення підопічних; зошит плану роботи ОСОБА_2 на травень 2021; копії індивідуальних планів на підопічних ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Зазначений відеозапис, який подано відповідачу 1 за результатами перевірки досліджено у судовому засіданні. З приводу допустимості цього доказу, суд зазначає наступне.

Як встановлено у ст.213 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Зміст пояснень осіб на відеозаписі не можуть вважатися показаннями свідків, оскільки ці особи не попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та не були допитані у судовому засіданні за участю сторін.

Разом з тим, наведений відеозапис у сукупності з іншими додатками до доповідної, свідчить про повноту і всебічність перевірки, яка була проведена відділом аудиту і контролю.

Рішенням Новомосковської міської ради від 24.12.2020 затверджено положення про виконавчі органи Новомосковської міської ради, серед яких Положення відділу внутрішнього контролю та аудиту виконавчого комітету Новомосковської міської ради (а.с.134-137).

У відповідності до п.3.1 зазначеного Положення до функцій відділу віднесено аудит діяльності виконавчих органів, комунальних підприємств, установ і закладів міської ради у формі перевірок, оцінки, аналізу на підставі розпоряджень міського голови.

За результатами проведеного аналізу діяльності виконавчих органів, комунальних підприємств, установ і закладів міської ради відділу уповноважено на надання рекомендацій і пропозицій щодо вдосконалення їх діяльності та усунення виявлених порушень, недоліків та невідповідностей (п.3.4 Положення).

Відділ має право вносити пропозиції щодо притягнення до відповідальності керівників і працівників виконавчих органів, комунальних підприємств, установ і закладів міської ради та її виконавчого комітету (п.4.8 Положення).

Отже, відділ внутрішнього контролю та аудиту, який наділений відповідними повноваженнями, в результаті ретельної перевірки не знайшов порушень трудової дисципліни соціальним працівником ОСОБА_2 та дійшов висновку про незаконність звільнення останньої директором Територіального центру.

Жодних обставин, які б свідчили про неповноту, неправильність чи незаконність проведеної перевірки, судом не встановлено.

02 червня 2021 року відповідачем 1 видано розпорядження, яким зобов`язано директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Новомосковська ОСОБА_1 надати письмові пояснення міському голові на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_17 від 31.05.2021 та документи, що підтверджують факт притягнення до дисциплінарної відповідальності останніх (а.с.124).

03 червня 2021 року ОСОБА_1 надала відповідачу письмові пояснення про те, що вищевказаних осіб притягнуто до відповідальності за прогул на підставі чинного законодавства. Окремо наголосила, що трудові спори розглядаються комісіями по трудовим спорам та судами, наведений перелік є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом позивача від 26 травня 2021 старшому інспектору з кадрів дано вказівку внести зміни до табелю обліку робочого часу за травень 2021 року соціальному робітнику ОСОБА_18 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 прогул 8 год. Наказом від 26 травня 2021 року директор тер центру ОСОБА_1 звільнила ОСОБА_2 з посади соціального робітника за прогул без поважної причини. Серед наведених підстав для зазначених наказів відсутній документ, у якому було б зафіксовано конкретний час і місце, у якому повинна була перебувати соціальний працівник ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач мав достатньо фактичних підстав вважати, що позивач ОСОБА_1 допустила порушення трудових прав ОСОБА_2 та незаконно звільнила останню.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , яка є працівником територіального центру соціального обслуговування, пояснила, що вона у журналі вхідної кореспонденції реєструвала доповідну інспектора з кадрів Селезень про неможливість звільнення під час тимчасової непрацездатності. Проте позивач, як директор центру, погрожуючи їй звільненням, змусила замазати цей запис у журналі. Позивач кілька разів говорила про те, що лікарняний повинен загубитися.

Свідок ОСОБА_20 , яка є інспектором з кадрів територіального центру, у судовому засіданні пояснила, що чула сварку між позивачем та ОСОБА_18 , яка пояснювала, що 24 травня була на роботі. 26 травня 2021 року позивач дала вказівку готувати наказ на звільнення ОСОБА_18 за прогул. Після того, як син ОСОБА_18 приніс лікарняний, позивач заборонила його реєструвати. Вона зверталася до позивача з доповідною про незаконність звільнення під час тимчасової непрацездатності, але не була почута. Для того щоб себе убезпечити вона записала розмову з позивачем на диктофон. Позивач стверджувала, що лікарняний лист ОСОБА_18 не має жодного значення, оскільки вона вже не є працівником центру. В подальшому ОСОБА_18 була поновлена на роботі на підставі рішення суду.

Тобто, після того, як позивачу стало відомо про те, що на момент звільнення ОСОБА_2 перебувала на лікарняному, позивач не вчинила жодних дій щодо відновлення порушених прав працівника.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються наступними нормами права.

Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Так, право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

До таких правих висновків дійшов ВС у постанові від 29.01.2020 р. у справі № 759/1122/19 та постанові від 22.08.2019 у справі № 309/3460/16-ц.

Пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали (могли настати) внаслідок такого порушення. Грубість порушення трудових обов`язків характеризуються характером дій чи бездіяльності працівника, істотністю наслідків порушення та формою вини. Право оцінки порушення як грубого покладається на суд, який розглядає конкретний трудовий спір.

Важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості.

Під разовим порушенням необхідно розуміти таку протиправну поведінку, що є обмеженою в часі та вчиненою саме разово (одну дію або бездіяльність). Не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале, неналежне «керування» роботою установи, ослаблення контролю за робою підлеглих тощо.

Під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи неналежне їх виконання. До трудових обов`язків віднесені обов`язки працівника, визначені трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, іншими локальним нормативним актом та законодавством про працю.

З п.2.16 Посадової інструкції директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Новомосковська вбачається, що на директора покладено обов`язки призначати і звільняти з роботи в установленому порядку, передбаченому законодавством про працю, працівників територіального центру, застосовувати до них заходи заохочення та накладати дисциплінарні стягнення в порядку, установленому чинним законодавством (192-194). Відтак, звільнення працівника територіального соціального центру з порушенням трудового законодавства, свідчить про вчинення дисциплінарного проступку позивачем.

Суд приходить до висновку, що в результаті повної і всебічної перевірки, відповідач 1 дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, який полягав у незаконному звільненні працівника. При цьому ступінь тяжкості вчиненого сягала такої міри, що давала підстави вважати його грубим порушенням, з огляду на порушення трудових прав соціального працівника ОСОБА_2 , та наслідки, які це потягло за собою як для незаконно звільненого працівника, так і для відповідача 1, відповідача 2, на яких ліг тягар вжиття заходів організаційного та майнового характеру щодо поновлення трудових прав ОСОБА_2 (справа №183/4204/21).

Оскаржуване розпорядження про звільнення містить чітке формулювання суті та обставин допущеного позивачем проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку.

Суд враховує також обставини, за яких ОСОБА_1 здійснила звільнення ОСОБА_2 , а саме те, що 18.05.2021 року ОСОБА_2 було включено до атестаційної комісії з атестації директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) міста Новомосковська Решетняк Тетяни Юріївни, а вже 26.05.2021 відбулося звільнення ОСОБА_2 за прогул в період непрацездатності останньої.

Стосовно доводів позивача про те, що лише суду надано право оцінювати законність звільнення ОСОБА_2 суд зауважує наступне.

Оцінка саме судом законності звільнення можлива лише за відповідним позовом, подання якого є правом, а не обов`язком звільненого працівника. А тому наявність чи відсутність такого позову та судового рішення не повинна бути єдиним засобом роботодавця забезпечити неухильне дотримання трудових прав підлеглих ОСОБА_1 .

Статтею ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено принципи, на яких здійснюється місцеве самоврядування в Україні, до яких віднесено, зокрема, принцип законності.

У відповідності до ст.74 зазначеного Закону, органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Статтею 76 цього Закону встановлено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність у разі порушення ними Конституції або законів України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що контроль за дотриманням законодавства керівниками підприємств комунальних підприємств, є не тільки правом, а й обов`язком міського голови.

Крім того, вже після звільнення позивача, факт незаконності звільнення позивачем соціального працівника ОСОБА_2 було встановлено судовим рішенням у справі №183/4204/21. Тобто, правильність рішення відповідача 1 про незаконність звільнення ОСОБА_2 було підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем без порушень трудового законодавства прийнято законне та обґрунтоване рішення про звільнення позивача з посади, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач Новомосковський міський голова Рєзнік Сергій Олександрович, РНОКПП не відомий, адреса: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська,14;

відповідач Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Новомосковська, , адреса: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Паланочна, 29.

Повне судове рішення складено і підписано 17 червня 2022 року .

Суддя Оладенко О.С.