ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26116/21

Провадження № 22-ц/4820/624/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року, суддя Мазурок О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, представник Верховний Суд, про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом до Держави Україна, представник Верховний Суд, про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути на його користь сімдесят три мільярди гривень моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду у справі №2270/14181/11 у період з 02.11.2021 року по 03.11.2021 року.

На обґрунтування вимог вказав, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу невиконання судового рішення, ухваленого на його користь. Він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а необхідність поновлення своїх прав змусила його вживати додаткових заходів для їх захисту в суді, що він сприймає як зверхнє ставлення до нього як до людини, відчуває себе приниженим і морально подавленим.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2022 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивач не мотивував та доказами не довів, якими саме незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю Верховного Суду йому було завдано моральну шкоду та в чому саме полягали такі дії чи бездіяльність. Сам по собі факт ухвалення судом рішення не свідчить про незаконність дій відповідача та заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що факт умисного невиконання рішення суду у справі №2270/14181/11 посадовими та службовими особами відповідача вже був встановлений судовими рішеннями судів різних інстанцій, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Крім того, факт невиконання судового рішення у даній справі є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Верховний Суд вказав, що позивач безпідставно та необґрунтовано визначив Верховний Суд в якості органу, який наділений повноваженнями представляти Державу Україна в спірних правовідносинах. В той же час апелянт не обґрунтував якими саме діями чи бездіяльністю Верховного Суду йому було заподіяно моральної шкоди.

В судове засідання учасники справи, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в апеляційній скарзі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі №2270/14181/11, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який йому видати на руки. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області від 27.06.2012 року було відкрито виконавче провадження ВП №33223826 з примусового виконання виконавчого листа №2270/14181/11, виданого 11.06.2012 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду №2270/14181/11 від 19.09.2012 року задоволено заяву Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області №3068 від 23.08.2012 року. Роз`яснено, що рішення в адміністративній справі №2270/14181/12 повинно бути виконано боржником у порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до резолютивної частини постанови і виконавчого листа №2270/14181/11 шляхом вклеювання фотографії ОСОБА_1 у його паспорт громадянина України, який після цього йому повинен бути повернутий.

Керуючись ст.ст. 23, 1174 ЦК України позивач звернувся в суд з позовом до держави Україна, представником якої зазначив Верховний Суд, про відшкодування моральної шкоди, завданої державою Україна невиконанням судового рішення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Стаття 1174 ЦК України, на яку у позовній заяві послався позивач, є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Велика Палата Верховного у постанові від 12.03.2019 року у справі №920/715/17 вказала, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач (постанова Верховного Суду від 25.10.2021 року у справі №686/27099/20).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не вказано, якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади йому завдано моральної шкоди.

Колегія суддів також зазначає, що доказів завдання моральної шкоди та обставин її завдання працівниками визначеного позивачем представника відповідача - Верховного Суду, позивачем також не наведено.

Саме по собі невиконання рішення суду в період з 02.11.2021 року по 03.11.2021 року не є доказом заподіяння апелянту моральних страждань та, відповідно, необхідності визначення розміру грошової компенсації за моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до невірного тлумачення апелянтом норм матеріального права та його незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 червня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова