Справа № 182/3377/21
Провадження № 2/0182/1232/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.02.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Онищенко С.В., що діє на підставі ордеру серія АЕ №1058514 від 24.05.2021 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2604 від 20.08.2012 року (а.с.12-13)

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Коптєва С.Є., що діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 04.10.2021 року, ордеру серія ДП №318/000044 від 04.10.2021 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №0348 від 11.09.1993 року (а.с.96-99)

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

Заяви по суті справи.

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 та просить визнати відповідача батьком її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частина від його доходів на утримання дитини до досягнення нею повноліття та стягнути аліменти в розмірі 1/6 частина від його доходів на її утримання до досягнення дитиною трьох років(а.с.1-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.03.2005 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 .. Від шлюбу з ОСОБА_3 вона має спільну дитину. З березня 2015 року спільне життя з ОСОБА_3 припинено і більше не поновлювалось. Приблизно з 2016-2017 року вона проживала без укладення шлюбу з відповідачем. 03.11.2020 року за рішенням суду шлюб з ОСОБА_3 був розірваний. 30.11.2020 року під час проживання з відповідачем вона народила їх спільну доньку ОСОБА_4 . Однак, оскільки на той час шлюб з ОСОБА_3 офіційно не був розірваний, то відомості про батька у свідоцтві про народження були внесені на підставі ч.1 ст. 122 СК України та батьком дитини вказано ОСОБА_3 . Відповідач дитину визнавав, певний час вона з дитиною продовжувала проживати у його будинку. В подальшому стосунки погіршились і вона вимушена була виїхати з дитиною до іншого житла. Відповідач у добровільному порядку визнавати батьківство відмовляється, допомогу по утриманню дитини не надає. З метою захисту прав дитини вона вимушена звернутись з цим позовом до суду.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.57-59), просить суд відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивач шляхом обману намагається з третьою особою, своїм чоловіком, який записаний батьком дитини і в момент реєстрації дитини визнавав себе батьком, задовольнити вимоги про батьківство. З позивачем він був знайомий з кінця жовтня 2018 року, познайомили випадково у її родичів, до цього часу він був у відносинах з іншою жінкою. Про те, що вона була у шлюбі він дізнався від неї, і вона сказала, що в неї хороша родина. Він з нею тимчасово зустрічався, це було таємницею, тому що вона не хотіла огласки, в родині з чоловіком у них двоє дітей. Зустрічі відбувались у відсутність її чоловіка вдома, коли він був у відрядженні чи працював за кордоном, це її було бажання. Він розлучений, донька доросла, має онуку, живе своїм життя. Від тимчасових зустрічей з позивачем він не відмовлявся, однак у них не було взаємних обов`язків. Позивач не проживала з дитиною в його будинку, він навіть не знав, що у її сім`ї народилась дитина. Він ніколи не визнавав себе батьком доньки позивача. У липні 2020 року він бачив її останній раз, вона сказала, що зустрічей більше не буде, у тебе є інша жінка, а вона любить свого чоловіка, була вагітна і дитина від нього. З серпня 2020 року у нього не було ніяких відношень з нею, а в жовтні вона попросила виплатити їй плату за пай ( за 2020-2021 р.р.) і вона її отримала 31.10.2021 року від нього, як орендатора, і більше він з нею не спілкувався. Вважає, що позовна заява безпідставна.

Інших заяв по суті справи учасники суду не подавали.

Процесуальні дії у справ.

Ухвалою суду від 15.07.2021 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути за у порядку загального позовного провадження(а.с.27).

30.09.2021 року по справі призначено судову (молекулярно-генетичну) експертизу(а.с.75-76).

03.11.2021 року по справі поновлено провадження (а.с.88).

26.11.2021 року постановлено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.115).

30.11.2021 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.123).

В судовому засіданні позивач та представник позивача на задоволенні позовної заяви наполягали.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечували в повному обсязі.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.117).

Представник Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подав заяву з повідомлення про те, що в судове засідання не прибуде (а.с.131), причини неявки не зазначив. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_4 .

23.09.2020 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис №588 про народження дитини (а.с.6)

Відомості про батька дитини у вказаному актовому записі внесено Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) у порядку частини першої статті 122 СК України, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.11.2020 року шлюб , зареєстрований 05.03.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 04.12.2020 року(а.с.119).

Як вбачається з встановлених в судовому засіданні обставин, пояснень сторін позивач та відповідач мали позашлюбний зв`язок з жовтня 2018 року до серпня 2020 року.

Відповідно до висновку експерта №892 від 27.10.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999% (а.с.83-87).

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини.

Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 138 СК України жінці, яка народила дитину у шлюбі, надано право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини, відповідно до частини другої цієї ж статті, може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

У цій справі позивач не оспорює батьківство свого чоловіка ОСОБА_3 , ОСОБА_2 своє батьківство щодо малолітньої ОСОБА_4 не визнає.

Згідно із позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про визнання батьківства відповідача ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не оспорює батьківства свого колишнього чоловіка, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 .

При цьому, ОСОБА_3 на момент народження дитини ОСОБА_4 за обставинами справи не міг не знати, що він не є її батьком, і це ним не заперечується, його батьківство не оспорюється, із заявою про невизнання ОСОБА_3 батьком дитини подружжя до органу державної реєстрації актів цивільного стану не зверталось, у зв`язку з чим судом не надавалась оцінка судовій малекулярно-генетичній експертизі.

Таким чином, враховуючи вище викладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне рішення складено 09.02.2022 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , Зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Нікопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - , місцезнаходження: 53207, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Патріотів України, буд. 163.

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: А. Г. Багрова