РІШЕННЯ

Іменем України

13.04.2022 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Жашків цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування, в обґрунтування якої вказав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28.01.2020р. виконавчим комітетом Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

Відповідно ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригода та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює страхове відшкодування, заподіяне смертю потерпілого на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України кожній особі, яка має право на таке відшкодування.

Загальний розмір страхового відшкодування не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Ст.1200 ЦК України визначає, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: Батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

ОСОБА_3 батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, являється особою, яка має право на страхове відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, згідно ст.1200 ЦК України, ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На час смерті сина позивачу було 64 роки і вона являвся пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 . Як особа непрацездатна, він перебував на утриманні свого сина.

Через свого представника позивач звернулася до відповідача з заявою щодо виплати їй страхового відшкодування шкоди, завданої смертю її сина ОСОБА_2 , згідно п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1200 ЦК України, тобто виплати у зв`язку з втратою годувальника, що підтверджується заявою на виплату страхового відшкодування від 19.02.2020р.

Загальний розмір заявленого позивачем страхового відшкодування шкоди, заподіяного смертю сина складав 85 014 грн., що дорівнює 18 мінімальним заробітним платам у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (4723.00 грн. х 18 = 85014,00 грн.).

Відповідачу були надані всі документи, що засвідчують право на страхове відшкодування шкоди, заподіяної позивачу смертю його сина, у відповідності до вимог ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заява про страхове відшкодування була подана у термін, визначений п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Однак, відповідач задовольнив вимоги позивача частково та виплатив йому страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, в розмірі 42 507 гривень 00 копійок.

Відмову відповідача у задоволенні заяви позивача про виплату страхового відшкодування шкоди, спричиненої смертю сина, а саме виплати у зв`язку із втратою годувальника частково, позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки згідно ст.27.2 Закону «Страховик (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на у мовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку».

Оскільки на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, претендує позивач та її чоловік ОСОБА_3 , то відповідач повинен був здійснити йому виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 85014 грн. 00 коп.

У зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не виконував зобов`язань, визначених чинним законодавством щодо виплат, пов?язаних з втратою годувальника, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з позовом та просить стягнути на її користь з ПрАТ «Європейський страховий альянс» недоплачену частину страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 42507 грн. 00 коп.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 17.01.2022р. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

09.02.2022р. відповідачем на позовну заяву було подано відзив, в якому він не погоджується з позовними вимогами позивача та просить відмовити в їх задоволенні, так як вважає їх безпідставними та необґрунтованими, страховик повністю виконав свої обов`язки згідно Закону, сплативши позивачу страхове відшкодування в повному обсязі.

За вказаних обставин позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить стягнути на її користь з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» недоплачену частину страхового відшкодування виплатим, пов?язаної з втратою годувальника у розмірі 42507 грн. 00 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з?явилася, при цьому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю.

У судове засідання представник відповідача не з`явився по невідомих суду причинах, про місце і час слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням. При цьому в судовому засіданні 21.02.2022р. представник ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Встановлені обставини справи та письмові докази.

З постанови про закриття кримінального провадження від 25.02.2021р. (а.с.10-12) установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19 год. 10 хв. на 146 км+500 м а/д Київ-Одеса водій автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись в напрямку м. Одеса, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.01.2020р. (а.с.7).

22.01.2020р. вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №05-7-02/42 від 25.01.2020р. смерть ОСОБА_2 , настала в результаті сполучної травми численних ділянок тіла, на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп?яніння (3,12 проміле).

Згідно висновку експертизи технічного стану №4/528 від 21.07.2020р.: «До моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , перебували в працездатному стані.».

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/124-21/1739-ІТ від 16.02.2021р.:

«1. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, водій автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 Правил дорожньою руху України.

2. У момент виникнення небезпеки для руху, який зазначений у вихідних даних постанови слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 не мав технічної можливості своїми одноособовими діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом застосування екстренного гальмування в умовах місця пригоди.

3. У причинному зв?язку з виникненням даної пригоди, з технічної точки зору, знаходилася можливість у водія автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 виявити пішохода ОСОБА_2 на проїжджій частині автодороги на відстані меншій, ніж відстань зупиночного шляху даного транспортного засобу в умовах місця пригоди.»

З пояснень свідків дорожньо-транспортної пригоди вбачається, щоневідомий їм чоловік, як далі стало відомо ОСОБА_2 , ходив на ринку поблизу а/д Київ-Одеса та мав явні ознаки алкогольного сп?яніння, чіплявся до людей, просив харчі, в людей, які зупинилися на ринку. Всі йому відмовляли, після чого він пішов до проїжджої частини.

Отже, кримінальне правопорушення за №0000031 було закрите у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки водій не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 22.07.1976р., батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.3), які у кримінальному проваджені були визнані потерпілими.

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 від 05.05.2010р. вбачається, що ОСОБА_3 було призначено пенсію за віком - довічно (а.с.5).

Згідно довідки про доходи №771706 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Черкаській області і за період з січня 2019 року по грудень 2019 року отримав пенсію на загальну суму 24211,21 грн. (а.с.73).

З довідки №20 від 13.02.2020р., виданої виконавчим комітетом Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно проживали разом та перебували на утриманні свого сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Пугачівка Жашківського району Черкаської області (а.с.10).

На час скоєння ДТП гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який керував автомобілем Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 ,працював у Чорноморському басейновому управлінні Державного агентства рибного господарствата виконував трудові обов?язки, що підтверджується довідкою №1 від 04.02.2020р. (а.с.37) та наказом №41-Г від 29.11.2018р. (а.с.36).

Цивільно-правова відповідальність, пов?язана з експлуатацією транспортного засобу Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий альянс» відповідно до полісу обов?язковогострахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3503994 14.11.2019р. (а.с.34).

27 січня 2020 року водієм ОСОБА_5 до ПрАТ «Європейський страховий альянс» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 24.01.2020р. за участю транспортного засобу Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , яким він керував, та пішохода (а.с.32).

21 лютого 2020 року представником позивача ОСОБА_6 до ПрАТ «Європейський страховий альянс» було подано заяву на виплату страхового відшкодування, пов?язаного з моральною шкодою в розмірі 12 х 4723 = 56676 грн., та страхового відшкодування по втраті годувальника в розмірі 36 х 4723 = 170028 грн. (а.с.42).

ПрАТ «Європейський страховий альянс» було розглянуто заяву представника позивача ОСОБА_6 про виплату страхового відшкодування та листом від 04.06.2021р. ОСОБА_3 повідомлено, що сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті, виглядає наступним чином: 85014,00 грн. (шкода, пов?язана із смертю потерпілого) + 28338,00 грн. (моральна шкода) х 0,5 (50% відповідно до Спеціального Закону) = 56676,00 грн.(а.с.84).

18 червня 2021 року головою правління ПрАТ «Європейський страховий альянс» було затверджено страховий акт №165/21/OD/ЦВ04/01/2 до договору (полісу) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО/3503994 14.11.2019р. (а.с.88) та зроблено розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.87), згідно якого страхова виплата становить 113352,00 грн. та підлягає сплаті шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 в сумі 56676,00 грн. тана розрахунковий рахунок ОСОБА_1 в сумі 56676,00 грн.

На підставі платіжних доручень №9583 від 20.07.2021р., №ЦО09621 від 21.07.2021р. та №ЦО09690 від 22.07.2021р. ПрАТ «Європейський страховий альянс» перерахувало ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно страхового акта №165/21/OD в загальному розмірі 56676,00 грн. (а.с.89,91,94).

Обгрунтування та висновки.

Положеннями ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд вважає, що спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Щодо страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

П.2.1 ст.2 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04р. №1961-ІV передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

П.1.10. Правил дорожнього руху України визначено, що:

учасник дорожнього руху - особа,яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

В рамках кримінального провадження установлено, що ДТП сталася за умови одночасного руху забезпеченого транспортного засобу Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , яким безпосередньо керував під час виконання своїх трудових обов?язків ОСОБА_5 , та пішохода ОСОБА_2 , а тому обоє є учасниками дорожнього руху.

Як вже зазначалося вище, власником транспортного засобу Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , тобто джерела підвищеної небезпеки, є Чорноморське басейнове управління Державного агентства рибного господарства, а тому повністю відповідає за завдану шкоду своїм працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ст.ст.1172, 1187 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс».

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 ст.23 Закону № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров?ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов?язана із смертю потерпілого.

Згідно п.27.1 ст.27 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04р. №1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

П.27.3. ст.27 цього ж Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

П.27.2. ст.27 цього ж Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно п.27.5. ст.27 Закону відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Підпунктом е) п.35.2. ст.35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. передбачено що до заяви про страхове відшкодування додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

В п.36.1. ст.36 Закону вказано, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У відповідності до п.36.3. ст.36 Закону, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Згідно статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з1 січня встановлена - 4723 гривень.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, передбаченого п.27.3. ст.27 Закону не може бути меншим 12 мінімальних заробітних плат (12 х 4723) = 56676,00 грн.

Отже, з урахування двох потерпілих, відповідач кожному потерпілому зобов?язаний сплатити по 28338,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди.

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, передбаченого п.27.2. ст.27 Закону, утриманцям одного померлого відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (36 х 4723) = 170028,00 грн.

Отже, з урахування двох потерпілих, відповідач кожному потерпілому зобов?язаний сплатити по 85014,00 грн. страхового відшкодування (регламентної виплати) на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України.

Як встановлено вище, ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь позивача було перераховано страхове відшкодування, пов?язане зі смертю сина, в загальній сумі 56676,00 грн.

Позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму недоплаченого страхового відшкодування, пов?язаної з втратою годувальника, в загальному розмірі 42507,00 грн.

Відповідач, не погоджуючись з розрахунками позивача, свій розрахунок страхового відшкодування вважає вірним, і посилаючись на п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6 та лист ВССУ від 01.02.2012р. «Про узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках», обґрунтовує його тим, що у даному випадку були враховані дії потерпілого ОСОБА_2 , які стали умовою виникнення та причиною настання дорожньо-транспортної пригоди 24.01.2020р., тобто груба необережність потерпілого та нехтування правилами безпеки руху, а саме нетверезий стан потерпілого та порушення Правил дорожньою руху України.

Враховуючи участь в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 24.01.2020р., двох осіб - водія та пішохода, з вини якого і сталось зіткнення), відповідачем було прийнято рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування, проте із зменшенням суми страхового відшкодування на 50%, про що було повідомлено представника позивача.

Отже, страхове відшкодування утриманцям (матері та батьку) одного померлого відповідно до п.27.2. ст.27 Спеціального Закону склало 170028,00 грн. (36 х 4723 грн.).

Моральна шкода, заподіяна батькам смертю сина ОСОБА_2 відповідно до п.27.3. ст.27 Спеціального Закону, склала 56676,00 грн. (12 х 4723 гривень).

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, що складається зі шкоди заподіяної смертю потерпілого та моральної шкоди, складає 226704, 00 грн. (170028,00 грн. + 56676,00 грн.).

Одночасно з цим, враховуючи відсутність вини водія забезпеченого ТЗ, та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими ним діями та наслідком, а також беручи до уваги наявність вини в діях пішохода, сума належного страхового відшкодування була зменшена відповідачем на 50 % та склала 113352,00 грн.

Оскільки загальний розмір страхового відшкодування відповідно до вимог п.27.2. т.27 Спеціального Закону та ст.1200 ЦК України виплачується Страховиком рівними частинами кожній особі, то суму у розмірі 113353,00 грн. було поділено між двома потерпілими та сплачено кожному по 56676,00 грн. (матері загиблого - ОСОБА_1 та батькові загиблого - ОСОБА_3 ).

Суд, з урахуванням п.27.4. ст.27 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р., погоджується з розрахунком страхового відшкодування відповідача, вважаючи його позицію такою, що відповідає вимогам законодавства з огляду на наступне.

Позивачу заподіяно шкоду внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а тому відповідальним за заподіяну шкоду є лише особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до роз?яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Пункт 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України розкриває ознаки непереборної сили та визначає, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. З наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, повинна довести: 1) наявність обставини непереборної сили; 2) її надзвичайний характер; 3) її невідворотність, тобто неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цією обставиною і настанням ДТП.

Постановою про закриття кримінального провадження від 25.02.2021р. встановлено, що водій автомобіля "Шкода Октавія", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 не мав технічної можливості своїми одноособовими діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, оскільки відстань між пішоходом і автомобілем "Шкода Октавія" була меншою ніж відстань зупиночного шляху даного транспортного засобу.

Відтак, за умов, при яких сталася ДТП, у водія автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_3 , була відсутня технічна можливість уникнути ДТП, що є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення пішохода з автомобілем не залежало від водія автомобіля Шкода, при усій обачливості його дій та/або поведінки.

Тобто, наявність непереборної сили в даній події полягає у неможливості передбачення такої події водієм ОСОБА_5 , а в разі її передбачення, неможливості її уникнення, і в його діях будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору находилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається, а тому в даному випадку має місце відсутність об`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 286 КК України, а саме відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими діями та наслідком".

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 20.11.2019р. у справі №296/2509/16-ц та від 10.04.2020р. у справі №532/1374/18 (провадження №61-4281св19) колегія суддів визначила наступне.

Крім того, постановою про закриття кримінального провадження від 25.02.2021р. встановлено, що пішоход (потерпілий) ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп?яніння (3,12 проміле), що розцінюється як груба необережність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч.2 с.1193 ЦК) у кожному конкретному випадку має вирішуватися з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВССУ "якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено".

Абзацом 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

Постановою Пленуму ВСУ встановлено, що положення ст.1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами руху тощо), а не проста необачність.

Постановою Пленуму ВС «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 роз`яснено, що у випадках, коли передбачені КК або КУпАП суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом, або іншим учасником дорожнього руху.

Тому, приймаючи до уваги вищевказане, керуючись Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. та практикою Верховного Суду, суд дійшов висновку, що право позивача на відшкодування страхових виплат не було порушено, розрахунок і виплата страхового відшкодування відповідачем була здійсненна згідно чинного законодавства.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Нормою частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч.ч.4, 5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, проаналізувавши та дослідивши докази, які містяться у матеріалах цивільної справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 23, 27, 35, 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04р. №1961-ІV, ст.ст.7, 8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6, постановою Пленуму ВС «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14, листом ВССУ від 01.02.2012р. «Про узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках», постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», правовою позицією Верховного Суду у постановах від 20.11.2019р. у справі №296/2509/16-ц та від 10.04.2020р. у справі №532/1374/18, ст.ст.15, 23, 263, 979, 1200, 1167, 1168, 1172, 1187, 1188, 1193 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 80, 81, 89, 247, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п. 5 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення складено 13.04.2022р.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик