Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 2-1029/12
Провадження №2-в/433/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Гавалешка П.С.,

за участю секретаря судового засідання Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Троїцьке заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Юніко Фінанс» про відновлення втраченого судового провадження

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Юніко Фінанс» звернулось до Троїцького районного суду Луганської області із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», в особі Луганської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» про визнання недійсними кредитних договорів, про визнання нікчемними іпотечного договору та договору застави, яка обґрунтована тим, що 08.05.2013 Жовтневим районним судом м. Луганська прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором від 17.01.2007 № 49.4.1/57/07-Z у загальній сумі 274970,91 грн. На підставі договору від 16.09.2020 № 2305/К/1, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», до останнього перейшли права вимоги за правочинами. Для можливості заміни стягувача, необхідно відновити втрачене судове провадження, в межах якого було винесене рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 08.05.2013 у справі № 2-1029/12.

Розгляд питання про відновлення втраченого судового провадження проведено з повідомленням всіх учасників справи.

Вирішуючи питання про відновлення втраченого судового провадження суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Зміст статей 488-495, які розміщені у розділі X ЦПК України та регулюють порядок відновлення втраченого судового провадження, дозволяє визначити цю категорію справ як окремий вид цивільного провадження, що, на відміну від справ позовного, окремого та наказного провадження, спрямований не на захист порушених суб`єктивних матеріальних прав, свобод чи інтересів, а на захист процесуальних прав учасників процесу, пов`язаних з втратою судового провадження.

Слід зазначити, що безпосереднім об`єктом відновлення є конкретний перелік відсутніх повністю або частково матеріалів втраченої цивільної справи. Предметом відновлення є зміст окремих процесуальних документів чи їх частин, що містились у втраченій цивільній справі.

Заявником до заяви були додані копії: рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 08.05.2013; договору № 2305/К/1 про відступлення прави вимоги від 16.09.2020 та додатки до нього; протоколу електронного аукціону; платіжного доручення; договору купівлі-продажу прав вимоги; іпотечного договору від 17.01.2007; кредитного договору від 17.01.2007.

На думку суду, загальновідомим є той факт, що будівля Жовтневого районного суду м. Луганська, яка знаходиться за адресою: м. Луганськ, вулиця Херсонська, будинок 47, по теперішній час знаходиться на території, яка не контролюється органам влади України, що дає суду підстави вважати втраченим судове провадження по цивільній справі № 2-1029/12.

Як встановлено судовим розглядом, відновлення втраченого провадження необхідно заявнику з метою подальшої заміни стягувача.

За таких обставин, суд, з метою захисту прав заявника на обов`язковість виконання судового рішення, вважає можливим відновити втрачене судове провадження для зазначеної заявником мети в частині рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 08 травня 2013 року.

Керуючись статтями 247, 258, 260, 261, 353-354, 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Юніко Фінанс» про відновлення втраченого судового провадження задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-1029/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», в особі Луганської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» про визнання недійсними кредитних договорів, про визнання нікчемними іпотечного договору та договору застави в частині повного тексту рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 08 травня 2013 року:

«Справа № 2-1029/12

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЛУГАНСЬКА

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2013 року Жовтневий районний суд міста Луганська в складі:

головуючого судді Чаркіної І.Є.,

при секретарі - Зотовій І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луганську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», в особі Луганської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» про визнання недійсними кредитних договорів, про визнання нікчемними іпотечного договору та договору застави, -

встановив:

10.11.2010 року ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Луганської філії ПАТ «Кредитпромбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 січня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №49.4.1/57/07-Z, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» відкрив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію у розмірі 30 000.00 (тридцять тисяч) доларів США 00 центів, строком до 16.01.2012р. (п.1.1. Кредитного договору), під 15 відсотків річних (п.1.3. Кредитного договору), на споживчі цілі (п.2.1. Кредитного договору).

Забезпеченням виконання зобов`язань за Кредитним договором є іпотека нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 із земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 на праві власності, на підставі Іпотечного договору від 17.01.2007р. №б/н, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Ковальовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №76, заборона реєстрована в реєстрі за №77.

ОСОБА_1 , були надані кредитні кошти, що підтверджується заявами на видачу готівки від 17.01.2007р. - 15 000 доларів США та від 23.01.2007р. - 15 000 доларів США.

Згідно з розділом 3 Кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався: забезпечити повернення отриманого кредиту дотримуючись графіку встановленого в Кредитному договорі (п.3.1. Кредитного договору); сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом до 10-го числа кожного календарного місяця (п.3.3. Кредитного договору); застрахувати заставлене майно та переукладати договір страхування щорічно на період дії кредитного договору (п.п. 3.4., 3.5. Кредитного договору); за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитами сплачувати Позивачу пеню (п. 3.8. Кредитного договору); достроково погасити заборгованість за одержаним кредитом та сплатити проценти за користування ним, у разі невиконання зобов`язань за Кредитним договором (п.3.17. Кредитного договору).

Зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконуються, у зв`язку з чим, за ОСОБА_1 , станом на 22.10.2010р., виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 32 405 (тридцять дві тисячі чотириста п`ять) доларів 23 цента США, за офіційним курсом Національного банку України, станом на 22.10.2010 р. - 256 377 (двісті п`ятдесят шість тисяч триста сімдесят сім) грн. 21 коп. та складається з наступного: поточна сума заборгованості за кредитом 9 183.84 доларів США; прострочена сума заборгованість за кредитом 13 289.56 доларів США, прострочена сума заборгованості за відсотками 5 032.42 доларів США; заборгованість за пенею 4 899.41 доларів США.

Окрім цього, 04 квітня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №49.4.1/70/07-Z, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000.00 (сім тисяч) доларів США, строком до 03.04.2010р. (п.1.1. Кредитного договору), під 14 відсотків річних (п.1.3. Кредитного договору), на споживчі цілі (п.2.1. Кредитного договору).

Забезпеченням виконання зобов`язань за Кредитним договором є застава вантажного (бортового тентованого) автомобіля марки ГАЗ, модель 3302-415, 2006 року випуску, шасі VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого РЕВ МРВ м. Луганська 23.03.2007р. На підставі чого 04 квітня 2007р між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір застави №б/н, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Ковальовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №1102.

Грошові кошти були надані ОСОБА_1 , що підтверджується заявою на видачу готівки від 04.04.2007р. 7 000 доларів США.

Відповідно до розділу 3 Кредитного договору ОСОБА_1 , зокрема, зобов`язався: забезпечити повернення отриманого кредиту, у період з 1 по 10 число кожного календарного місяця, дотримуючись графіку встановленого в Кредитному договорі (п.3.1. Кредитного договору); сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом до 10-го числа кожного календарного місяця (п.3.3. Кредитного договору); застрахувати заставлене майно та переукладати договір страхування щорічно на період дії кредитного договору (п.п. 3.4., 3.5. Кредитного договору); за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитами сплачувати Позивачу пеню (п. 3.8. Кредитного договору); достроково погасити заборгованість за одержаним кредитом та сплатити проценти за користування ним, у разі невиконання зобов`язань за Кредитним договором (п.3.17. Кредитного договору).

Зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконуються. У зв`язку з чим, за ОСОБА_1 , станом на 22.10.2010р., виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 391 (три тисячі триста дев`яносто один) долар США 55 центів, що за курсом Національного банку України станом на 22.10.2010р. становить 26 832 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять два) грн. 58 коп. та складається з наступного: прострочена сума заборгованість за кредитом 2 527.88 доларів США; прострочена сума заборгованості за відсотками 33.42 доларів США; заборгованість за пенею 830.25 доларів США.

У зв`язку з викладеним ПАТ «Кредитпромбанк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в повному обсязі та витрати зі сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду позовної заяви у розмірі 120 грн. та судового збору у розмірі 1 700 грн.

ОСОБА_1 до ПАТ «Кредитпромбанк» було пред`явлено зустрічний позов про визнання кредитних договорів недійсними, про визнання нікчемними іпотечного договору та договору застави.

Відповідно до зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 просить суд: визнати недійсними кредитні договори; визнати нікчемними Іпотечний договір та договір застави; сторони за договорами повернути у первинний стан, для чого позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» задовольнити частково на суму 59 256.13 грн.; розстрочити виконання рішення суду щодо стягнення за користь ПАТ «Кредитпромбанк» грошових коштів на 7 років, з виплатою суми заборгованості рівними частками щомісячно до повного її погашення; судові витрати у справі покласти на ПАТ «Кредитпромбанк».

На обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 зазначив, що позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» визнає частково, не заперечує факт укладання кредитних договорів, однак вважає, що на підставі ст.ст. 203, 215, 524 ЦК України кредитні договори є недійсними.

Крім того, вважає, що в порушення ст. 192, ч.3 ст. 533 ЦК України, ст. 35 ЗУ «Про Національний банк України», ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», норм Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених постановою Правління Національного банку України 30.05.2007р. №200, ПАТ «Кредитпромбанк» використовує іноземну валюту в якості засобу платежу.

Зважаючи на положення ст. 16 ЦК України, вважає за належне просити суд визнати недійсними кредитні договори, а сторони за цими договорами повернути у первинний стан та наводить розрахунки грошових коштів сплачених за кредитними договорами, в обґрунтування суми заборгованості, що визнається ОСОБА_1 у сумі 59 256.13 грн., як заборгованість за кредитними договорами.

В той же час ОСОБА_1 зазначає, що не має можливості сплатити всю суму, що ним визнається за позовною заявою ПАТ «Кредитпромбанк» в розмірі 59 256.13 грн. одноразово та просить суд про розстрочення стягнення з нього на користь ПАТ «Кредитпромбанк» грошових коштів на 7 років з виплатою суми заборгованості рівними частками щомісячно до повної її погашення.

Також, за обставин недійсності кредитних договорів, ОСОБА_1 вважає, що іпотечний договір від 17.02.2007р. та договір застави від 04.04.2007р. укладені між ним ПАТ «Кредитпромбанк» є нікчемними.

В судовому засіданні представник ПАТ «Кредитпромбанк» підтримав позовні вимоги за первинним позовом, просив позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами та судові витрати. Заявлений зустрічний позов представник ПАТ «Кредитпромбанк» не визнав в повному обсязі. Проти надання розстрочки виконання рішення заперечує.

ОСОБА_1 позовні вимоги за первинним позовом визнав частково та наполягав на задоволенні вимог зустрічної позовної, просив застосувати строк позовної давності до нарахованої пені.

Заслухавши представника ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №49.4.1/57/07-Z, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» відкрив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, строком до 16.01.2012р. (п.1.1. Кредитного договору), під 15 відсотків річних (п.1.3. Кредитного договору), на споживчі цілі (п.2.1. Кредитного договору).

Забезпеченням виконання зобов`язань за Кредитним договором є іпотека нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 із земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 на праві власності, на підставі Іпотечного договору від 17.01.2007р. №б/н, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Ковальовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №76, заборона реєстрована в реєстрі за №77.

ОСОБА_1 , були надані кредитні кошти, що підтверджується заявами на видачу готівки від 17.01.2007р. - 15 000 доларів США та від 23.01.2007р. - 15 000 доларів США.

Згідно з розділом 3 Кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався: забезпечити повернення отриманого кредиту дотримуючись графіку встановленого в Кредитному договорі (п.3.1. Кредитного договору); сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом до 10-го числа кожного календарного місяця (п.3.3. Кредитного договору); застрахувати заставлене майно та переукладати договір страхування щорічно на період дії кредитного договору (п.п. 3.4., 3.5. Кредитного договору); за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитами сплачувати Позивачу пеню (п. 3.8. Кредитного договору); достроково погасити заборгованість за одержаним кредитом та сплатити проценти за користування ним, у разі невиконання зобов`язань за Кредитним договором (п.3.17. Кредитного договору).

Окрім цього, 04 квітня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №49.4.1/70/07-Z, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» надав ОСОБА_1 кредит розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США, строком до 03.04.2010р. (п.1.1. Кредитного договору), під 14 відсотків річних (п.1.3. Кредитного договору), на споживчі цілі (п.2.1. Кредитного договору).

Забезпеченням виконання зобов`язань за Кредитним договором є застава вантажного (бортового тентованого) автомобіля марки ГАЗ, модель 3302-415, 2006 року випуску, шасі VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого РЕВ МРВ м. Луганська 23.03.2007р. На підставі чого 04 квітня 2007р між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір застави №б/н, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Ковальовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №1102.

Грошові кошти були надані ОСОБА_1 , що підтверджується заявою на видачу готівки від 04.04.2007р. 7 000 доларів США.

Відповідно до розділу 3 Кредитного договору ОСОБА_1 , зокрема, зобов`язався: забезпечити повернення отриманого кредиту, у період з 1 по 10 число кожного календарного місяця, дотримуючись графіку встановленого в Кредитному договорі (п.3.1. Кредитного договору); сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом до 10-го числа кожного календарного місяця (п.3.3. Кредитного договору); застрахувати заставлене майно та переукладати договір страхування щорічно на період дії кредитного договору (п.п. 3.4., 3.5. Кредитного договору); за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитами сплачувати Позивачу пеню (п. 3.8. Кредитного договору); достроково погасити заборгованість за одержаним кредитом та сплатити проценти за користування ним, у разі невиконання зобов`язань за Кредитним договором (п.3.17. Кредитного договору).

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, отримуючи кредит позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, а також сплатити проценти в розмірі та на умовах, передбаченими кредитним договором.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську д.іяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Разом з тим за ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Використання іноземної валюти в Україні, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, визначених законом.

Випадки і порядок використання іноземної валюти визначені Законом України «Про Національний банк України» та Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993р., відповідно до яких передбачена можливість розрахунків в іноземній валюті при одержанні комерційного чи банківського кредиту в іноземній валюті і його погашенні за умови наявності у комерційних банків ліцензії на здійснення валютних операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України при укладенні договору кредиту сторони можуть визначити еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» у розрахунках між резидентами і нерезидентами України у межах торгового обороту, що здійснюється через уповноважені банки, як засіб платежу використовується іноземна валюта.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв`язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснення таких банківських операцій, як розміщення залучених від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Коштами, відповідно до даного закону, є гроші в національній або іноземній валютах чи їх еквівалент.

В судовому засіданні встановлено, що згідно банківської ліцензії №266 виданої Відкритому акціонерному товариству «Кредитпромбанк» 24.09.2006р. Банк має право на здійснення банківських операцій визначених частиною першою та пунктами 5-11 частини другої ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Згідно із Додатком до Дозволу №174-2 від 11.09.2003р. ВАТ «Кредитпромбанк» має право здійснювати операції з валютними цінностями щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Відповідно до цього ж Дозволу Банк має право на здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статуту ПАТ «Кредитпромбанк», останній є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Кредитпромбанк».

Враховуючи викладене, суд вважає, що при укладенні кредитних договорів з ОСОБА_1 ПАТ «Кредитпромбанк» мав право на укладення таких договорів та на надання кредитів позичальнику у доларах США, а також мав право на здійснення розрахунків іноземною валютою з іншими резидентами України на території України.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника ОСОБА_1 .

При укладенні кредитних договорів ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами надання кредиту, що посвідчив власним підписом на кредитному договорі.

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За таких умов суд вважає, що сторони за обома кредитними договорами дійшли згоди щодо всіх істотних умов та обидва кредитні договори відповідали всім вимогам законодавства чинного на момент укладення договорів. Умовами Кредитних договорів визначено розмір кредиту, строк та умови надання кредиту, порядок погашення кредиту, відсоток за користування кредитом, додаткові витрати позичальника, можливість дострокового повернення кредиту та інше.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом…

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину та вказано, що умовами чинності правочину є отримання низки вимог щодо його змісту, дієздатності сторін, характеру волевиявлення, форми, ставлення до наслідків, спеціальних вимог.

Таким чином, судом не встановлено жодних підстав відповідно до яких кредитні договори укладені між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 можливо визнати недійсними. При цьому, відповідно до ст. 548 ЦК України, оскільки відсутні підстави для визнання недійсним основного зобов`язання, то немає підстав для визнання недійсними (нікчемними) і договорів укладених в забезпечення кредитних зобов`язань Іпотечного договору та договору застави.

Що стосується позовних вимог ПАТ „Кредитпромбанк суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 1054, ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідного зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В порушення зазначених норм закону та умов Кредитних договорів ОСОБА_1 прийняті на себе зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим за ОСОБА_1 , станом на 22.10.2010р., виникла заборгованість за кредитним договором №49.4.1/57/07-Z від 17.01.2007р. в сумі 32 405.23 (тридцять дві тисячі чотириста п`ять) доларів США 23 цента, за офіційним курсом Національного банку України, станом на 22.10.2010р. - 256 377 (двісті п`ятдесят шість тисяч триста сімдесят сім) грн. 21 коп. та складається з наступного: поточна сума заборгованості за кредитом 9 183.84 доларів США; прострочена сума заборгованість за кредитом 13 289.56 доларів США; прострочена сума заборгованості за відсотками 5 032.42 доларів США, заборгованість за пенею - 4 899,41 долар США та за кредитним договором №49.4.1/70/07-Z від 04.04.2007р. у розмірі 3 391 (три тисячі триста дев`яносто один) долар США 55 центів, що за курсом Національного банку України станом на 22.10.2010р. становить 26 832 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять два) грн. 58 коп. та складається з наступного: прострочена сума заборгованість за кредитом 2 527.88 доларів США; прострочена сума заборгованості за відсотками 33.42 доларів США, заборгованість за пенею 830,25 доларів США.

Зобов`язання ОСОБА_1 за кредитними договорами забезпечуються пенею, яка згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Розмір пені у відповідності з ч. 2 ст. 551 ЦК України, встановлюється договором.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543, розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитними договорами пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань Банком нарахована: за кредитним договором №49.4.1/57/07-Z від 17.01.2007р. за період з 11.02.2008 року по 12.10.2010 року, а за кредитним договором №49.4.1/70/07-Z від 04.04.2007р. за період з 10.12.2007 року по 09.04.2010 року.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З урахуванням викладеного на наданих Банком розрахунків суд вважає, що розмір пені слід обчислювати за один рік до звернення Банку з позовною заявою до суду, а саме: за кредитним договором №49.4.1/57/07-Z від 17.01.2007р. за період 10.11.2009 року по 12.10.2010 року, що складає 3811,12 доларів США, а за кредитним договором №49.4.1/70/07-Z від 04.04.2007р. за період з 10.11.2009 року по 09.04.2010 року, що складає 647,13 доларів США (а.с. 22,42).

Таким чином сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Кредит промбанк за кредитним договором №49.4.1/57/07-Z від 17.01.2007р. складає: 31 316,94 доларів США, що становить за офіційним курсом Національного банку України станом на 22.10.2010р. 247 767,1 грн. (поточна сума заборгованості за кредитом 9 183.84 доларів США; прострочена сума заборгованість за кредитом 13 289.56 доларів США; прострочена сума заборгованості за відсотками 5 032.42 доларів США, заборгованість за пенею - 3811,12 долара США) та за кредитним договором №49.4.1/70/07-Z від 04.04.2007р. у розмірі 3 208,43 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 22.10.2010р. становить 25 383,81 грн.(прострочена сума заборгованість за кредитом 2 527.88 доларів США; прострочена сума заборгованості за відсотками 33.42 доларів США, заборгованість за пенею 647,13 доларів США).

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічних позивних вимог ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю.

Підстав для розстрочення виконання рішення суд не вбачає, оскільки ОСОБА_1 не надано суду доказів, які підтверджують наявність обставин, передбачених ст. 373 ЦПК України, що утруднюють виконання рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Кредит промбанк понесені ним та документально підтверджені судові витрати у сумі 1820 грн.

На підставі ст.ст. 3, 192, 203,204, 215, 258, 524-527, 530,533, 549, 551, 629, 638, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про банки та банківську діяльність`від 07.12.2000 року N2121-III, Законом України «Про Національний банк України», Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 30.05.2007 року N200 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.06.2007 року за №656/13923, Положеннями про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 14.10.04 №483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 09.11.2004 року за №1429/10028, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 17.01.2007 року №49.4.1/57/07-Z у сумі 247 767 гривень 10 коп., заборгованість за кредитним договором від 04.04.2007 року №49.4.1/70/07-Z у сумі 25 383 гривні 81 коп., судові витрати у сумі 1 820 грн., а всього стягнути 274 970 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 91 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Кредитпромбанк» відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганській області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І.Є.Чаркіна»

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П.С. Гавалешко