РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2010 року, однак, на даний час, фактично шлюбних стосунків не підтримують. У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Франківського райнного суду м. Львова від 08.07.2021 шлюб між ними розірвано. На даний час дитина постійно проживає з батьками, при цьому, перебуває лише на її утриманні. Відповідач, у свою чергу, не надає коштів на утримання доньки, хоча є працездатним та має можливість сплачувати аліменти.

Ухвалою суду від 10.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги вважає необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Зазначає, що на сьогоднішній день проживає з позивачем та їх спільною донькою у спільній квартирі. Він приймає участь у вихованні доньки та несе витрати на її утримання, зокрема купляє одяг, іграшки, медикаменти у разі хвороби дитини, продукти, оплачує спортивний гурток. Він працює провідним фахівцем на ДП «Арена Львів» та отримує невисокий дохід, має заборгованість по заробітній платі. Докази надані позивачем на підтвердження тієї обставини, що утримання дитини займається лише вона, не є належними, а тому не можуть бути взяті до уваги судом. Також, вказав, що має на утриманні сина від першої дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час у нього складне матеріальне становище, значну суму коштів він сплачує на утримання будинку, в якому проживає донька та позивача, а тому розмір аліментів заявлений позивачем вважає завищеним.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що твердження відповідача про спільне утримання дитини є неправдивими, відповідач не утримує дитини взагалі. Відповідач окрім свого основного місця роботи має інше, є особою молодого віку, не має жодних обмежень щодо працевлаштування, відтак не має жодних перешкод у працевлаштуванні на більш високооплачувану роботу, щоб надавати матеріальне утримання на дитину. Просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

ОСОБА_2 подав до суду заперечення, у яких зазначив, що інших доходів у нього немає. Інколи отримував разові доходи, однак вони не були постійними. Твердження позивачки з цього приводу є хибними та не відповідають дійсності.

В судове засідання, призначене на 25.11.2022р., сторони не з`явилася, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами, пояснення надали раніше, будучи присутніми в судових засіданнях.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях, позивач позовні вимоги підтримала. Просила задовольнити позов, зазначивши, що на даний час працює за кордоном і приймає участь в утриманні дитини. Два тижні працює за кордоном, два тижні в Україні. Її заробіток становить 60000,00 грн.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що приймає активну участь в утриманні дитини. Зараз дитина проживає з ним, оскільки позивач працює за кордоном. В період лютого 2022 року не працював, раніше готовий був виділяти на утримання доньки 4-5 тисяч гривень. Зараз повноцінного доходу у нього немає, тому може виділяти 2-3 тисячі гривень.

Допитана в судовому засіданні, ОСОБА_3 пояснила, що на даний час її більше забезпечує матір, тому що більше заробляє зараз. Проживає з батьком, коли мати працює за кордоном. Коли мама приізджає, проживає в одній квартирі з мамою та батьком. Батько піклується про неї, любить обох батьків. Мама заробляє більше, тому надає на її утримання 80%, а батько 20%.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та проживають разом у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Франківського райнного суду м. Львова від 08.07.2021 шлюб між сторонами розірвано.

За час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого 02.04.2010 заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із батьками та перебуває на їх утриманні.

Відповідач та позивач несуть витрати на утримання будинку, у якому проживають сторони та оплату комунальних послуг, що стверджується відповідними квитанціями АТ «Приватбанк».

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 від 19.04.2021, виданої ДП «Арена Львів», за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року дохід відповідача складав 40701,25 грн.

Згідно з довідкою ДП «Арена Львів» станом на 01 квітня 2021 року заборгованість ДП по заробітній платі перед відповідачем становить 38567,94 грн.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів ОСОБА_2 , виданої ДПС України за період з першого кварталу 2020 року по четвертий квартал 2021 року, сума доходів відповідача складає в середньому 7-8 тисяч гривень за місяць.

Крім цього, як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач частково працює як за кордоном, так і в Україні, та має змогу також утримувати дитину.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та необхідно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову, що відповідає ч.2 ст.182 СК України. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище та доходи обох батьків, потреби дитини, наявність у відповідача дитини від першого шлюбу, та доходить висновку, що рівень доходів відповідача не дає йому змоги забезпечити виплату аліментів у заявленому позивачем розмірі.

Приймаючи рішення по справі суд виходить з того, що обов`язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дитиною пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою.

Відповідно до ст.430 ЦПК, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

З урахуванням положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить (4000/6000х840,80) 560,53 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір про надання правової допомоги від 14.12.2020, укладений між ОСОБА_1 та АО «Паславський, Каралюс і Партнери», додаток до Договору від 25.06.2021, акт здавання-приймання виконаної роботи від 30.06.2021, платіжні доручення АТ «Приватбанк» від 30.06.2021 про оплату адвокатських послуг в розмірі 2500,00 грн.

Згідно з приписами ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач будь-яких доказів на доведення неспівмірності понесених позивачем витрат не подав.

Суд визначає, що заявлені позивачем витрати є співмірними зі складністю справи та відповідають критерію реальності, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу, в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, що складає (4000/6000х2500,00) 1666,67 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000,00 (Чотири тисячі ) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 560 гривень 53 копійки судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1666 гривень 67 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 25 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.