справа №176/2094/22
провадження №2/176/813/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Крамар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (юридична адреса: м. Київ, бул.Лесі Українки, буд. 26) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в якій позивач просить стягнути з відповідача суму нарахованої пені у розмірі 24423,46 грн, суму 3% річних за користування коштами у розмірі 7938 грн, суму інфляційних збитків у розмірі 19484,1 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10500 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 12.01.2020 року близько 01 год. 20 хв. в смт.Вишневе Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , 1983 року народження, керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 допустив з`їзд автомобіля у водойму. Внаслідок даної ДТП пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Враховуючи наслідки ДТП, позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода.

Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО5926378 діючий на 12.01.2020, який діяв на момент настання ДТП станом на 12.01.2020 року.

29.01.2020 року відповідачу було направлено рекомендованим поштовим відправленням повідомлення про ДТП, заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 56676 грн., та страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 170028 грн. від 27.11.2018 року з дорученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування.

Зазначені вище заяви з додатками відповідач отримав 31.01.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.36.2 ст.36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

30.04.2020 року минув строк 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування. Страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди та пов`язану з втратою годувальника в загальному розмірі 226704, грн. у визначений законом строк виплачено не було.

10.08.2020 року відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 34005,6 грн.

19.11.2020 року відповідач здійснив доплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 22670,4 грн.

Страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі 170028 грн виплачене не було, у зв`язку з чим позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 170028 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 року, яке набрало законної сили 30.08.2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю. Стягнуто з відповідача 170028 грн страхового відшкодування, щомісячно по 4723 грн.

05.10.2021 року кошти в розмірі 89737 грн були сплачені відповідачем. Решта коштів виплачується відповідачем щомісячно по 4723 грн.

Враховуючи те, що позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до відповідача 29.01.2020 року, а відповідач неправомірно не виплатив страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди в строк, передбачений п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 56676 грн та не виплатив страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі 170028 грн, яке за рішенням суду було виплачено позивачу частково 05.10.2021 року, то на думку позивача, відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних.

Оскільки 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 30.04.2020 року, то починаючи з 01.05.2020 року відповідач зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування шкоди з урахуванням пені, індексу та 3% річних.

Таким чином, позивач вважає, що до стягнення з відповідача належить пеня в розмірі 24423,46 грн, 3% річних 7938 грн та втрати від інфляції в розмірі 19484,1 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2022 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Відповідачу ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

09 листопада 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» надійшов відзив, в якому відповідач зазначає наступне.

29.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК "Альфа-Гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно документів та відомостей, якими володіло ТДВ СК «Альфа-Гарант» до переліку осіб, які мають право претендувати на виплату страхового відшкодування входило 5 чоловік (мати, батько, чоловік, син, донька). Позивачем не було надано документів на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме копії паспортів, копії ІНН та заяви про відшкодування моральної шкоди від таких осіб або заяви про відмову від своєї частки моральної шкоди або документ, що підтверджує відсутність зазначених осіб (свідоцтво про смерть). Тому було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 34005,60 грн (4723*12=56676/5*3).

ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило позивача, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде переглянуто після надання вищезазначених документів.

07.09.2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало від позивача заяву про долучення документів на виплату страхового відшкодування. У зв`язку з наданням страховику документів про смерть батьків було здійснено доплату страхового відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 2/5 від загального розміру такого роду страхування, а саме - 22 670,40 грн.

У разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника в порядку п.27.2 ст.27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до заяви додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Згідно наданих документів та відомостей у ТДВ СК «Альфа-Гарант» були відсутні підстави для здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку із смертю годувальника, про що було також повідомлено позивача.

Відповідач вважає, що оскільки позивач своєчасно не надав весь пакет необхідних документів, то у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відсутня вина у несвоєчасній виплаті страхового відшкодування. Проаналізувавши розрахунки позивача відповідач також вважає їх хибними. На думку відповідача позивачем невірно встановлюються періоди, на які проводяться відповідні розрахунки. Враховуючи Методику розрахунків штрафних санкцій (Інструкція від 24.06.2016р) ТДВ СК «Альфа-Гарант» було зроблено власні розрахунки, відповідно до якого розмір пені становить 24 390,31 грн.

Окрім того, відповідач вважає, що є можливість зменшення розміру неустойки, яке передбачене положеннями Цивільного та Господарського кодексів України. Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Відповідач вважає, що враховуючи те, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було сплачено страхове відшкодування на користь позивача, а доказів, які б підтверджували ймовірність завдання чи наявність реальних збитків у позивача через неналежне виконання договірних зобов`язань, як і доказів неналежного виконання самих договірних зобов`язань матеріали справи не містять, а також той факт, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, таке питання вирішується судом згідно зі статтею 80 ЦПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, відповідач зазначає, що неустойка - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення.

Керуючись вищезазначеним нормами матеріального права, відповідач просить суд зменшити пеню на 99% від її розміру 24 390,31 грн. та в разі їх стягнення, стягнути в розмірі 243,90 грн. (24 390, 31- 99%).

Також, відповідач звертає увагу щодо розміру суми, яка береться за основу для нарахування пені, інфляції та 3% річних.

Відповідно до ст. 36 Закону, Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у його здійсненні.

Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування на підставі заяви та за наявності документів, зазначених у ст. 35 Закону, протягом 15 днів після узгодження, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви.

Однак, у разі якщо заява чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Як зазначає відповідач, то позивач не вчасно надав всі необхідні документи для здійснення виплати. Страховик прийняв рішення про виплату та її доплату лише після отримання підтверджуючих право на страхове відшкодування витрат, документів. Тому, відповідач вважає необґрунтованим стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму 226 704,00 грн замість 170 028,00 грн (суму, яку було стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року). У випадку врахування цього факту, розмір пені становив би 21621,54, а у випадку зменшення її на 99 %, підлягала би до сплати сума 216,21 грн.

До того ж, відповідач звертає увагу суду, що стягуючи пеню, слід зважати на строки давності, установлені законодавством. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочений строк позовної давності - один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК). Це означає, що звернутися до суду за стягненням пені можливо тільки протягом року з моменту виникнення права на її нарахування.

Підставою для звернення до суду у позивача є невиконання страховиком грошового зобов`язання протягом 90 днів (відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто початок перебігу строку позовної давності починається з 01.05.2020 р.

Таким чином, відповідач вважає, що 01.05.2021 року сплив строк на пред`явлення позовних вимог щодо стягнення пені до ТДВ СК « Альфа-Гарант». Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

На підставі вищевикладеного, ТДВ СК «Альфа-Гарант» вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності в частині стягнення пені та просить відмовити у цій частині в позовних вимогах.

Згідно рішення суду з ТДВ СК «Альфа-Гарант» було стягнуто 170 028,00 грн, а спосіб виконання рішення був визначений, як щомісячну виплату по 4 723,00 грн. Однак, ТДВ СК «Альфа-Гарант» 05.10.22 року разово сплатило 89737,00, а залишок суми продовжує сплачувати щомісячно, чим сприяв значному уникненню знецінення грошей.

Також відповідач зазначає, що відшкодування шкоди - відповідальність, а не боргове зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму відшкодовування є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-74/0/4-13 від 16 січня 2013 року).

Таким чином, на думку відповідача, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди.

Щодо співмірності розміру гонорару із складністю справи та виконаних адвокатом робіт відповідач просить суд врахувати, що відповідна позовна заява є типовою у цивільних правовідносинах, даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, судова практика є сталою.

Також матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Обсяг роботи включає в себе написання позовної заяви на 6 аркушах та автоматичний розрахунок пені, інфляції і та річних. Тобто, для будь-якого Адвоката дана справа є звичайним спором. Таким чином, визначений позивачем розмір гонорару адвоката у сумі 10500,00 грн, на думку відповідача є істотно завищеним, недоведеним документально та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат (додаткова постанова Верховного Суду від 11/ грудня 2018 року у справі № 910/2170/18).

Також, відповідач звертає увагу суду на те, що до позову позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правничої/правової допомоги, додаток № 1 до договору, детальний розрахунок робіт, копія ордеру та свідоцтва про право на заняття і адвокатською діяльністю. Однак не додано жодних платіжних документів, які можуть підтвердити факт передачі коштів в рахунок сплати позивачем 10500 грн. на надання правової допомоги.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , зареєстрованому 12 березня 2005 року виконкомом Грушуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. /а.с.7/

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 внаслідок ДТП померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.01.2020 року, виданим Жовтоводським міським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). /а.с.6/

На утриманні позивача ОСОБА_1 залишились діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . /а.с.8,9/

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 року було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_6 , до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, щомісячно по 2361,5 грн, починаючи з 13.02.2020 до 24.03.2024 та щомісячно по 2361,5 грн, починаючи з 13.02.2020 до 16.02.2030; - але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, встановленої страховим полісом №АО5926378 в загальному розмірі 170028 грн. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. /а.с.36-39/

Вищезазначеним рішенням суду також встановлено, що 27.01.2020 року представником ОСОБА_1 на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у розмірі 56676 грн, а також заяву на виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із втратою годувальника у розмірі не менше 170028 грн.

Відповідно до ч.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Із пояснень представника позивача у позовній заяві вбачається, що 31.01.2020 року відповідач отримав зазначені вище заяви. 30.04.2020 року минув строк 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування у відповідності до ч.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 10.08.2020 року відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 34005,60 грн. 19.11.2020 року відповідач здійснив доплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 22670,40 грн.

Позивач посилається на те, що відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Натомість, судом встановлено, що в рішенні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 року зазначена лише дата звернення позивача до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та заявами на виплату страхового відшкодування.

Таким чином, дослідженим рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 року не встановлено, коли саме отримав відповідач заяви на виплату страхового відшкодування та коли саме були здійснені виплати страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди, що виключає можливість позивача не доводити вину відповідача у затриманні виплат страхового відшкодування.

Разом з тим, доказів того, що відповідач отримав заяви на виплату страхового відшкодування 31.01.2020 року і 30.04.2020 року минув 90-денний строк для здійснення виплати, позивачем суду не надано. Суду також не надано доказів того, що відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування 10.08.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої-другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, саме на позивача покладений процесуальний обов`язок доказування і надання доказів, які б міг оцінити суд та які можна було б перевірити належними доказами.

Відповідно до п.36.5. ст.36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Однак, з наданих позивачем та досліджених судом доказів неможливо встановити чи дійсно відповідач здійснив виплати страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди з порушенням 90-денного строку, встановленого ч.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача обов`язку щодо відшкодування виплати пені, інфляційних збитків та 3% річних.

Відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у відзиві просив застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені та відмовити в цій частині у задоволенні позовних вимог.

Однак, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо.

Оскільки суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, відсутні підстави для задоволення заяви про застосування строку позовної давності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позивач ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Крім того, оскільки у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, то судові витрати на правову допомогу не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13,76,80,81,89,141,247,258,263-265,273,274,279,354,625 ЦПК України, ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 21.11.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», , юридична адреса: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Суддя