РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.

при секретарі Капустинської Г.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Михніцького Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Богунському районному суді м. Житомира справу за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа без самостійних вимог - державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Євген Іванович про скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа Банк, третя особа без самостійних вимог - державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Євгена Івановича про скасування державної реєстрації права власності. В обгрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що вона з 2008 р. проживає у квартирі АДРЕСА_1 . На час направлення позову до суду з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , 2011 р. н. Старші доньки тимчасово відсутні, оскільки навчаються у іншій країні. Вказана квартира, яка являється її єдиним житлом, була нею придбана на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2008 р. за кошти, які вона одержала як кредит у АКБ «Укрсоцбанк» відповідно до договору кредиту від 10.07.2008 р. № 288/58-131. В подальшом, у зв`язку з світовою кризою вона не мала можливості виконувати свої зобов`язання перед банком, тому питання стягнення з неї заборгованості по кредиту вирішувалося у судовому порядку.

На забезпечення виконання кредитного договору 10 липня 2008 р. між нею та КБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач АТ «Альфа-банк» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона, в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань, передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

У 2020 р. від працівників Житомирського відділення АТ «Альфа-банк», який є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк», їй стало відомо, що право власності на належну їй квартиру вже оформлено на АТ «Альфа-банк», хоча жодних документів їй з цього приводу ніхто не надсилав та не пред`являв. Вона звернулася до нотаріуса за консультаціями та з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.12.2020 року їй стало відомо, що Державний реєстратор Годзь Євген Іванович Комунального підприємства «Центр державної реєстрації «Садківської сільської ради Житомирської області, 18.09.2018 р. зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», , правонаступником якого є відповідач, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 4316187 від 24.09.2018 р. Вважає реєстрацію права власності на належну їй квартиру за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, незаконною.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог обгрунтовуючи їх наданими суду доказами.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог обгрунтовуючи їх наданими суду доказами.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Як передбачено статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з?ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази в межах заявлених позовних вимог, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

10.07.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 288/58-131. За Кредитним договором ОСОБА_2 отримала від ПАТ «Укрсоцбанк» кредит в сумі 44 000,00 доларів США, який у подальшому було збільшено до 48 184,70 доларів США, з кінцевою датою погашення 09.07.2028 р. (а. с. 48-51).

В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ОСОБА_2 та банком було укладено іпотечний договір від 10.08.2008 р., який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В. Я. за реєстровим номером: 12566. (а. с. 54-55).

Згідно договору іпотеки в іпотеку було передано квартиру, загальною площею 31,5 кв. м., житловою площею 19,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

03.12.2019 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємпів та громадських формувань внесений запис про припинення юридично особи АТ «Укрсоцбанк», також в даному реєстрі зазначено інформацію, що правонаступником АТ «Укрсоцбанк» являється АТ «Альфа-Банк».

За п. п. 3.3.7. Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом в порядку визначеному умовами Кредитного договору.

Відповідно до п. п. 3.3.8. Кредитного договору позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному п. п. 1.1. та д. 2.4 Кредитного договору.

Пунктом 1.1.1. Кредитного договору передбачений графік погашення кредиту.

Згідно п. 2.4. Кредитного договору передбачений порядок нарахування процентів.

Як передбачено статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на 15.02.2018 р. у позичальника виникла заборгованість по Кредитному договору у розмірі 107 645,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 2 869 268,38 грн., а саме: 47 452,70 дол. США- заборгованість по кредиту та 60 192,92 доларів США - заборгованість по процентам.

Враховуючи наявний наявність простроченої заборгованості по Кредитному договору у кредитора виникло право вимагати виконання зобов`язань по Кредитному договору, а у позичальника і іпотекодавця виник обов`язок виконання зобов`язань по Кредитному договору.

Відповідно до п. п. 2.4.3., п. 2.4. Договору іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем Основного зобов`язання (умов Кредитного договору) , задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За п. 4.1. Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем Основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно п. п. 4.5.3. по 4.5 Договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із таких способів як шляхом передачі іпоекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Отже, застереження в Договорі іпотеки щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки також є Договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Суд критично відноситься до позиції представника позивача щодо не дотримання процедури повідомлення позичальника та іпотекодавця.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

21.03.2018 р. ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням повідомленням за адресою квартири та за адресою: с. Нехворощ, Андрушівський р-н. Житомирська область було направлено повідомлення від 15.03.2018 р. про виконання зобов`язань за кредитним договором розмір яких визначений станом на 15.02.2018 р. із застереженням, що у разі не погашення заборгованості по кредитному договору банком/іпотекодержателем буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Відповідне повідомлення було отримане ОСОБА_2 за адресою квартири 31.03.2018 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. (а. с. 57-59).

Судом встановлено, що зі сторони іпотекодержателя дотримано процедуру проведення оцінки.

Так, згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

06 вересня 2018 р. суб`єктом оціночної діяльності (СОД) ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» було проведено оцінку предмету іпотеки, яка станом на 04.09.2018 р. становила 561 992,00 грн. (а. с. 60).

Заборгованість тільки по тілу кредиту станом на 15.02.2018 р. у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становила 1 264 840,42 грн.

Суд критично відноситься до позиції позивача щодо посилання на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадяна України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Так, відповідно до п. п. 1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

В судовому засіданні представник позивача не довів, що квартира АДРЕСА_1 є його єдиним можливим місце проживання ОСОБА_2 .

Крім того, в анкеті позичальника від 01.07.2008 р. ОСОБА_2 зазначила, що володіє житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: с. Нехворощ, Андрушівський р-н, Житомирська обл. (а. с. 63).

З цього приводу у постанові ВС КЦС від 18.11.2020 р. у справі № 750/5622/19 зазначено наступне: «…Для правильного застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» судам необхідно було встановити чи відповідає квартира АДРЕСА 1 вимогам, встановленим у пункті 1 зазначеного закону, а саме: 1) чи використовується таке нерухоме житлове майно як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна...»

Суд звертає увагу, що після отримання позичальником/іпотекодавцем повідомлення-вимоги банку щодо задоволення вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку не погашення боргу по кредитному договору, заборгованість погашена не була. Жодних заперечень відпозичальника/іпотекодавців щодо повідомлення - вимоги банку не надходило, що додатково підтверджує наявність згоди від позичальника/іпотекодавців на такий спосіб погашення заборгованості по кредитному договору, тим більше решта заборгованості підлягає до анулювання.

Крім того, 17.02.2020 р. ОСОБА_2 звернулася до АТ «Альфа-Банк» із письмовим зверненням про те, що вона не заперечую проти продажу квартири та зобов`язується добровільно знятися з реєстрації сама та зняти з реєстрації її дітей. (а. с. 61).

26.11.2020 р. ОСОБА_2 підписала нотаріально засвідчену заяву яка посвідчена приватним нотаріусом ЖМНО Сєтак В.Я. за реєстровим № 10903, про те. що вона немає жодних майнових чи немайнових претензій до АТ «Альфа-Банк» щодо квартира АДРЕСА_1 . (а. с. 62).

Щодо неправомірності дій державного реєстратора при реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , судом встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться зокрема на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Як зазначалося вище у даних поясненнях, норми Закона України «Про іпотеку» зокрема ст. ст. 36-37 цього закону передбачають, що застереження в Договорі іпотеки про задоволення вимог іпотекодержателя є Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а відповідно є підставою для набуття іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 р. для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Зазначені вище документи були надані реєстратору (відповідачу), в державному реєстрі речових прав відбувається на них постання.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачений вичерпний перелік підстав, які надають можливість державному реєстратору відмовити у державній реєстрації прав на нерухоме майно, жодної підстави на які в позові посилається позивач в даній статті немає.

Крім того частиною 5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

З урахуванням встановленого суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа без самостійних вимог - державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І. про скасування державної реєстрації права власності, не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 626, 627, 628, 629, 526, 598, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 10, 12, 15, 149, 150, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимоги ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа без самостійних вимог - державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Євген Іванович про скасування державної реєстрації права власності, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13.06.2022.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка