РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Хлуд І.П.,

з участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації прав, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , в якому, з урахуванням заяви представника позивачів ОСОБА_3 від 03.09.2021 року, просили:

1) визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 27.12.2018, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О.А., зареєстрований в реєстрі за № 2008.

2) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_4 , № 29692770 внесений 27.12.2018 16:44:53 державним реєстратором приватним нотаріусом Самсонюк О.А., Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44875055 від 27.12.2018 17:18:40 на наступне нерухоме майно: 2/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку, загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, з одночасним припиненням речового права (права власності) ОСОБА_4 на 2/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3) визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 28.12.2018, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О. А., зареєстрований в реєстрі за№ 2013.

4) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_4 , № 29709364 внесений 28.12.2018 12:37:2018 державним реєстратором приватним нотаріусом Самсонюк О.А., Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44893516 від 28.12.2018 13:34:06 на наступне нерухоме майно: 1/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку, загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, з одночасним припиненням речового права (права власності) ОСОБА_4 на 1/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

5) відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_7 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, який діяв до внесення до відповідного Реєстру записів про право власності ОСОБА_4 від 28.12.2018 №№29709364, 29709364.

В обґрунтування позовної заяви позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що вони є спадкоємцями свого батька, ОСОБА_8 , який, в свою чергу, прийняв та не оформив спадщину від своєї матері, ОСОБА_7 .. Спадщина бабусі позивачів, ОСОБА_7 , складалася, зокрема, з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі спірний житловий будинок). В травні 2019 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті їхнього батька, ОСОБА_8 , за наслідками чого була відкрита спадкова справа. В серпні 2019 року позивачі звернулася до приватного нотаріуса із заявами щодо видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом на належні їм частки в праві власності на спірний житловий будинок. Однак, приватним нотаріусом винесені постанови про відмову позивачам у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що заявниками не були надані документи, які б посвідчували б право власності спадкодавця на спірний житловий будинок. В подальшому, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з`ясували, що відповідач ОСОБА_6 , діючи як представник ОСОБА_7 на підставі довіреності, незадовго до смерті останньої уклала з відповідачем ОСОБА_4 два договори купівлі-продажу часток спірного житлового будинку, на підставі яких вказане нерухоме майно було фактично відчужене від ОСОБА_7 на користь відповідача ОСОБА_4 . Позивачі вказують, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є подружжям, а відтак ОСОБА_6 , укладаючи від імені ОСОБА_7 договори купівлі-продажу часток спірного житлового будинку, діяла в своїх інтересах, оскільки знала, що відчужуване нерухоме майно буде набуте у спільну сумісну власність їхнього подружжя. Такі дії відповідача ОСОБА_6 , як вказують позивачі, прямо суперечать вимогам ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України, яка встановлює для представника заборону діяти від імені довірителя в своїх інтересах, у зв`язку з чим оскаржувані правочини щодо відчуження часток спірного житлового будинку підлягають визнанню недійсними, а внесені на підставі таких правочинів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав, - скасуванню.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому стверджує про хибність твердження позивачів про те, що ОСОБА_6 , уклавши оскаржувані договори купівлі-продажу часток спірного житлового будинку, діяла в своїх інтересах. Зокрема, представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 зазначає про те, що дії відповідача ОСОБА_6 щодо укладення спірних правочинів створили правові наслідки лише для продавця ОСОБА_7 , що в повній мірі відповідає приписам ст.239 Цивільного кодексу України. Також, на думку представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про відсутність у ОСОБА_9 мети на вчинення від імені ОСОБА_7 правочинів в своїх інтересах свідчить те, що остання діяла виключно в межах повноважень, визначених довіреністю, відчуження часток спірного житлового будинку проведено за їх ринковою вартістю, підписами сторін в оскаржуваних договорах купівлі-продажу підтверджується, що у них відсутні обставини, які примусили їх укласти ці договори на невигідних умовах, а також те, що вони отримали від нотаріуса всі роз`яснення стосовного укладених договорів. Крім того, покликаючись на Науково-практичний коментар до Цивільного кодексу України, ОСОБА_5 вказує, що застосоване у ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України словосполучення «у своїх інтересах» слід розуміти так, що відповідач ОСОБА_9 , як представник продавця при укладені договорів купівлі-продажу часток спірного житлового будинку, мала діяти з користю, вигодою безпосередньо для себе, тобто бути стороною цього правочину, чого з огляду на зміст спірних правочинів не було.

Відповідач ОСОБА_9 відзив на позовну заяву до суду не подала.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та заяві від 03.09.2021 року. Додатково представник позивачів ОСОБА_3 наголосив на тому, що з моменту відкриття провадження у справі до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були внесені зміни, у зв`язку з якими ухвалення судового рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та/або визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, можливе лише з одночасним вирішенням питання про визнання, зміну чи припинення речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Просили позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково суду пояснив, що встановлення факту укладення представником правочину в своїх інтересах можливе лише якщо безпосередньо представник є стороною такого правочину, про що зазначено у постановах Верховного Суду України від 23.09.2014 по справі № 911/3556/13 та Верховного Суду від 16.05.2019 по справі № 401/2995/26-ц. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_9 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила.

Суд, заслухавши позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачів ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, позивачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доньками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер. 13.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Камінської Я.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, ОСОБА_8 . Вказана заява була розглянута приватним нотаріусом, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 16 та на підставі неї відкрито спадкову справу № 10-2019 від 13.05.2019.

31.05.2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Камінської Я.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, ОСОБА_8 . Вказана заява була розглянута приватним нотаріусом та долучена до спадкової справи № 10-2019 від 13.05.2019, заведеної на ім`я ОСОБА_8

21.08.2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу Камінській Я.М. заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їхнього батька ОСОБА_8 , на належні їм частки у спадщині на житловий будинок АДРЕСА_1 , який він прийняв у спадщину, але не оформив спадкові права після смерті своєї матері ОСОБА_7 . Вказані заяви зареєстровані нотаріусом в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №№32, 33.

За наслідками розгляду вказаних вище заяв позивачів, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Камінською Я.М. прийняті тотожні за змістом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2019 року №№ 157/02-31, 158/02-31, якими ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті їх батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно.

У постановах від 22.08.2019 року №№ 157/02-31, 158/02-31 приватним нотаріусом зазначені наступні підстави для відмови у вчинені нотаріальних дій:

«Згідно з матеріалами спадкової справи № 10-2019, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 є його дочки:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 на 1/2 (одну другу) частину спадкового майна та

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 на 1/2 (одну другу) частину спадкового майна.

Також, в матеріалах спадкової справи № 10-2019, міститься копія спадкової справи № 1-2019, яка відкрита 08.01.2019 року на підставі отриманої мною, ОСОБА_10 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу заяви ОСОБА_8 про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 його матері, ОСОБА_7 , яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 1 від 08.01.2019 року.

21.08.019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстровані в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 32 та № 33 відповідно, на належні їм частки в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві власності ОСОБА_7 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_8 , який вчасно прийняв спадщину та не оформив її.

Однак, 21.08.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подали документів, які посвідчували б право власності спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно п.п.4.12. п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до положень п.п. 4.14 цього ж пункту при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус серед іншого обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, керуючись документами, що підтверджують цей факт.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п.п.4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку).

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п. 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку).».

Як вказують позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після отримання постанов про відмову у вчинені нотаріальної дії від 22.08.2019 року №№157/02-31, 158/02-31 ними було з`ясовано, що за декілька днів до смерті їхньої бабусі, ОСОБА_7 , були укладені два договори купівлі-продажу, за якими були відчужені 1/3 та 2/3 частки належного останній житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку за номером АДРЕСА_1 .

Зокрема, матеріалами справи стверджується, що 27.12.2018 року представником продавця ОСОБА_7 , громадянкою ОСОБА_6 , яка діяла на підставі Довіреності, посвідченої Самсонюк О.А., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області від 07.11.2018 року за №1792, був укладений з Покупцем ОСОБА_4 , договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О. А., зареєстрований в реєстрі за №2008, відповідно до якого представник продавця передав у власність, а покупець прийняв у власність і зобов`язувався оплатити на нижчевикладених умовах 2/3 (два дріб три) частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку за номером АДРЕСА_1 .

Пунктом 5.1 вказаного вище договору купівлі-продажу встановлено, що продаж майна вчиняється за погоджену сторонами суму в розмірі 530 651 (п`ятсот тридцять тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривня 00 копійок, яку до підписання цього договору покупець сплатив в повному обсязі; сторони підтверджують факт проведення повного розрахунку за продане нерухоме майно і відсутність будь-яких претензій фінансового характеру один до одного.

Також у пункті 9 вказаного вище договору купівлі-продажу міститься застереження про те, що купівля 2/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку в спільну сумісну власність подружжя за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини ОСОБА_4 ОСОБА_6 , що зареєстрована в АДРЕСА_4 , викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Самсонюком Ф.П. 27.12.2018 року за № 1728, копія якої призначена для зберігання у справах нотаріуса.

Окрім того, 28.12.2018 року представником продавця ОСОБА_7 , громадянкою ОСОБА_6 , яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О.А. від 07.11.2018 року за №1792, був укладений з покупцем ОСОБА_4 , договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О.А. зареєстрований в реєстрі за №2013, відповідно до якого представник продавця передав у власність, а покупець прийняв у власність і зобов`язувався оплатити на нижчевикладених умовах 1/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку за номером АДРЕСА_1 .

Пунктом 5 вказаного вище Договору купівлі-продажу встановлено, що продаж майна вчиняється за погоджену Сторонами суму в розмірі 265 325 (двісті шістдесят п`ять тисяч триста двадцять п`ять) гривень 00 копійок, яку до підписання цього Договору Покупець сплатив в повному обсязі; Сторони підтверджують факт проведення повного розрахунку за продане нерухоме майно і відсутність будь-яких претензій фінансового характеру один до одного.

Також у пункті 9 вказаного вище Договору купівлі-продажу міститься застереження про те, що купівля 1/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку в спільну сумісну власність подружжя за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини ОСОБА_4 ОСОБА_6 , що зареєстрована в АДРЕСА_4 , викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Самсонюком Ф.П. 27.12.2018 року за №1728, копія якої призначена для зберігання у справах нотаріуса.

Як слідує із змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.10.2019 року №184171865, право власності на житловий будинок, садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 77,3 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, на:

- 2/3 частки, 27.12.2018 було зареєстровано державним реєстратором: приватний нотаріус Самсонюк О.А., Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., за ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 14.09.1999, видавник: Рівненський МВ УМВС України в Рівненській області, країна громадянства: Україна, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:2008, виданий 27.12.2018, видавник: ОСОБА_11 , приватний нотаріус Рівненського міського округу (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44875055 від 27.12.2018 17:18:40, приватний нотаріус Самсонюк Олена Анатоліївна, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл.; номер запису про право власності: 29692770);

- 1/3 частки, 28.12.2018 було зареєстровано державним реєстратором: приватний нотаріус Самсонюк О.А., Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., за ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 14.09.1999, видавник: Рівненський МВ УМВС України в Рівненській області, країна громадянства: Україна, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2013, виданий 28.12.2018, видавник: Самсонюк О.А., приватний нотаріус Рівненського міського округу (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44893516 від 28.12.2018 13:34:06, приватний нотаріус Самсонюк О.А., Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл.; номер запису про право власності: 29709364).

Згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч.1 ст.16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України.

Обов`язковою умовою задоволення позову про визнання правочину недійсним є встановлення судом факту порушення у зв`язку із його вчиненням прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися способом захисту свого права, який має відповідати встановленим законом і крім того, забезпечувати ефективний захист порушеного права.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, за змістом ст.215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Закон не обмежує коло осіб, які мають право вимагати визнання недійсним оспорюваного правочину, лише сторонами. Ними можуть бути будь-які заінтересовані особи, права або охоронювані інтереси яких порушені таким правочином. За визнанням недійсним правочинів до суду звертаються не тільки сторони, а й інші особи, на стані яких негативно відбивається цей правочин, або які з інших причин зацікавлені в його недійсності.

Позов особи, яка не була учасником правочину, про визнання недійсним оспорюваного правочину може бути задоволений лише в тому разі, якщо таким правочином порушено право цієї особи - не учасника правочину, і воно може бути відновлене шляхом повернення сторін цього правочину до первісного стану.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка звертається з позовом про визнання правочину недійсним (ч.3 ст.215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала; у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість заінтересованої особи законно реалізувати свої права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року по справі № 716/1471/18 (провадження № 61-16011св19).

Суд встановив, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були сторонами оскаржуваних правочинів.

Разом з тим, спірні договори купівлі-продажу унеможливлюють реалізацію позивачами свого цивільного права, а саме права на спадкування майна після смерті їхнього батька.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в спірних правовідносинах позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є заінтересованими особами, які в силу вимог ч.3 ст.215 ЦК України набули право на звернення до суду з цим позовом.

Крім того, на переконання суду, обраний позивачами спосіб захисту порушених прав шляхом визнання оскаржуваних правочинів недійсними є єдиним ефективним способом захисту, оскільки він не суперечить закону та поверне сторони таких правочинів у правове становище, яке було до їх укладення, за якого позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зможуть реалізувати свої права як спадкоємці.

Відтак, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звертаючись до суду з цим позовом, просять визнати недійсними оспорювані договори купівлі-продажу часток житлового будинку на підставі ч.3 ст.238 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_6 , діючи в своїх інтересах на підставі довіреності, відчужила належне бабусі позивачів, ОСОБА_7 , майно, своєму чоловіку ОСОБА_4 .

Згідно ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч.3 ст.238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є подружжям.

При цьому, представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , заперечуючи проти позову, вказує, що відповідач ОСОБА_6 , уклавши спірні договори купівлі-продажу, діяла не в своїх інтересах, а в інтересах продавця ОСОБА_7 .

Такі доводи представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 суд вважає хибними, з огляду на наступне.

Регулювання сімейних відносин здійснюється Сімейним кодексом України (далі СК України).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом цієї норми право на майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути: будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя; речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Зі змісту п.9 оспорюваних договорів купівлі-продажу слідує, що частки спірного житлового будинку набуваються у спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

Отже, враховуючи вказані обставини, оспорювані договори купівлі-продажу були укладені відповідачем ОСОБА_6 не в інтересах довірителя ОСОБА_7 , а в своїх інтересах.

Відтак, з урахуванням вищевказаних вимог закону та обставин справи, наявні підстави для визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними, оскільки вони були укладені відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 під час шлюбу, а тому відповідно до ч.3 ст.238 ЦК України ОСОБА_6 уклала ці договори в своїх інтересах та в інтересах своєї сім`ї, оскільки майно придбане ОСОБА_4 , відповідно до ст.60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм права в подібних правовідносинах сформована Верховним Судом у постанові від 06.02.2019 року в справі №154/3223/15 (провадження № 61-36759св18).

Також суд відхиляє як безпідставне покликання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанови Верховного Суду України від 23.09.2014 року по справі №911/3556/13 та Верховного Суду від 16.05.2019 року по справі №401/2995/26-ц, оскільки, по-перше, вказані судові рішення прийняті у справах, зміст спірних правовідносин у яких є відмінним від змісту спірних правовідносин у цій справі; по-друге, у вказаних судових рішеннях судом касаційної інстанції були висловленні позиції, згідно з якими встановлення факту вчинення представником правочину в своїх інтересах є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Тому позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 27.12.2018 року та від 28.12.2018 року підлягають до задоволення.

За загальним правилом, встановленим ст.216 ЦК України, наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину.

Разом з тим, ч.3 ст.216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV).

Зокрема, ч.3 ст.26 Закону № 1952-IV встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У зв`язку з цим підлягають скасуванню записи про право власності відповідача ОСОБА_4 , внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі правочинів, що визнаються судом недійсними, а саме:

1) №29692770 внесений 27.12.2018 16:44:53 державним реєстратором приватним нотаріусом Самсонюк О.А., Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44875055 від 27.12.2018 року 17:18:40 на наступне нерухоме майно: 2/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку, загальною площею 77,3 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

2) №29709364 внесений 28.12.2018 12:37:2018 державним реєстратором приватним нотаріусом Самсонюк О.А., Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44893516 від 28.12.2018 року 13:34:06 на наступне нерухоме майно: 1/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку, загальною площею 77,3 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Тому позов у відповідній частині вимог підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_7 на спірний житловий будинок, то такі вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на те, що ОСОБА_7 не є стороною у цій справі, остання померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а стосовно померлих позовні вимоги не можуть заявлятися, оскільки померлі особи не мають цивільної процесуальної правосуб`єктності.

Відповідна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.06.2019 по справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766сво18) та від 21.08.2019 по справі № 405/5728/16-ц (провадження № 61-29815св18).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_6 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід стягнути понесені позивачами судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі по 1536,80 грн. на кожного позивача.

Також з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід стягнути понесені позивачами судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі по 1536,80 грн. на кожного позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації прав, задоволити частково.

Визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 27.12.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Оленою Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №2008.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_4 №29692770, внесений 27.12.2018 16:44:53 державним реєстратором приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Оленою Анатоліївною, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44875055 від 27.12.2018 17:18:40 на нерухоме майно: 2/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку, загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, з одночасним припиненням речового права (права власності) ОСОБА_4 на 2/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 28.12.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Оленою Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №2013.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_4 №29709364, внесений 28.12.2018 12:37:43 державним реєстратором приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Оленою Анатоліївною, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44893516 від 28.12.2018 13:34:06 на нерухоме майно: 1/3 частки житлового будинку, садибного (індивідуального) житлового будинку, загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, з одночасним припиненням речового права (права власності) ОСОБА_4 на 1/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.