Справа № 135/1480/21
Провадження № 2/135/37/22
РІШЕННЯ

іменем України

05.05.2022 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Ладижині Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ладижинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. Виклад позиції позивача.

20.12.2021 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визначити йому додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка є його бабою. Після її смерті залишився заповіт, посвідчений 18.01.1991 року державним нотаріусом Другої Тростянецької нотаріальної контори Вернюк Т.М., відповідно до якого ОСОБА_4 заповідала йому все своє майно. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках належала квартира АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_5 з ним постійно проживала його дружина ОСОБА_4 , заяв про відмову від спадщини не писала, а тому прийняла спадщину. Про існування даного заповіту він дізнався ознайомившись з ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 листопада 2021 року у справі № 135/592/21 за позовом ОСОБА_6 до Ладижинської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Державний нотаріус Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєва Г.С., ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до змісту якої його залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

20.12.2021 він звернувся до Другої тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою від 31.12.2021 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку у шість місяців для подачі заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладені вище обставини оформити спадщину він не може, так як через незнання про наявність заповіту пропустив строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, з спадкоємицею на момент відкриття спадщини постійно не проживав, а тому спадщину не прийняв, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду за захистом свої прав.

Вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин, а саме у зв`язку з його необізнаністю про наявність заповіту.

2. Виклад позиції відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_7 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що шестимісячний строк визначений законом для подання спадкоємцями заяв про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 закінчився 07 травня 2021 року. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.12.2021 року № 885/02-3 1 надавалась нотаріусом на заяву позивача від 31.12.2021.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставини, яка перешкодила йому вчасно звернутись до нотаріуса з відповідною заявою і на його думку є поважною, а саме те, що про існування заповіту позивач дізнався з ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 19.11.2021 у справі № 135/592/21, яким у вказану справу його було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, раніше про існування вказаного заповіту йому було невідомо.

Зазначає, що відповідно до тексту заповіту, розпорядження спадкодавцем на випадок смерті своїм майном було здійснено на користь ОСОБА_3 . При цьому повне співпадіння ПІБ особи зазначено в тексті заповіту, посвідченого 18.01.1991з ПІБ позивача, враховуючи, що останній є внуком спадкодавці народженим до складення відповідного заповіту дозволяє лише припускати про те, що можливо даний заповіт стосується саме позивача, будь-яких доказів на підтвердження даного припущення позивачем не надано. При цьому вважає, що рішення суду в даній справі, як і позиція відповідача, не може виходити лише з таких припущень. Питання (позовна вимога) про встановлення відповідного юридичного факту позивачем не ставиться.

Щодо необізнаності позивача про існування відповідного заповіту зазначає, що дата посвідчення даного заповіту 18.01.1991. Позивач стверджує, що про його існування він дізнався лише згідно ухвали Ладижинського міського суду від 19.11.2021 у справі №135/592/21. Водночас є обставини, що можуть свідчити про протилежне, а саме: в мотивувальній частині свого позову від 20.12.2021, а також позовній заяві (уточненій) від 10.01.2022 позивач стверджує про те, що його матір - ОСОБА_6 , дочка померлої - ОСОБА_4 «проживала в м. Ладижин та доглядала за бабусею». Відповідно до ухвали Ладижинського суду від 19.11.2021 у справі № 135/592/21 та супровідного листа до неї №135/592/21/3872/2021 від 19.11.2021, що додаються позивачем до своєї позовної заяви, відповідна ухвала йому направлялась судом і отримувалась ним за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно позовної заяви ОСОБА_6 у справі №135/592/21 є місцем проживання останньої. Окрім того, вказана адреса зазначена, як місця проживання ОСОБА_3 у клопотанні ОСОБА_6 про залучення третьої особи від 18.11.2021 по справі №135/592/21, на якому вказується про отримання його копії ОСОБА_3 та є його підпис. Рекомендовані відправлення, які направлялись Ладижинським судом Вінницької області за адресою: м. Ладижин, вул. Соборна, 20 на ім`я ОСОБА_3 - вручались вчасно. Вказане свідчить про сталі сімейні зв`язки (зокрема враховуючи й ступінь спорідненості) та відповідно комунікацію між покійною ОСОБА_4 ,, її дочкою ОСОБА_6 та онуком ОСОБА_3 та не підтверджує позицію позивача про незнання про існування заповіту. Також відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 актовий запис №250, виданого 11.11.2020, місцем смерті останньої зазначено м. Вінниця, саме те місто де зареєстровано місце проживання позивача.

ІІ. Пояснення сторін.

У судовому представник позивача адвокат Бодачевський Д.М. позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення позовних вимог повністю, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

18.01.1991 державним нотаріусом Другої Тростянецької нотаріальної контори Вернюк Т.М. посвідчено заповіт ОСОБА_4 , яка на випадок своєї смерті все своє майно, яке б не було із чого б воно не складалося і взагалі те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_3 (а.с. 12, 90).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11 листопада 2020 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Місце смерті м. Вінниця (а.с. 10).

З відповіді відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади від 18.05.2021, № 23-17-330, видно, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 . На момент смерті покійної за даною адресою інших зареєстрованих осіб не було (а.с. 91).

Із свідоцтва про право власності на житло, яке видане виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Вінницької області 26 вересня 2000 року (а.с. 23) та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 24) видно, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках. Здійснено реєстрацію Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на праві приватної спільної часткової власності та записано у реєстрову книгу № 17 за № 1-4552.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видно, що матір`ю ОСОБА_8 є ОСОБА_4 (а.с. 14).

Із свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_4 видно, що ОСОБА_9 і ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_10 » (а.с. 15).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 видно, що матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_6 (а.с. 17).

На підтвердження своєї особи позивачем надано копію паспорта громадянина України серія НОМЕР_6 , виданого 23.12.2000 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю міста Ладижин Вінницької області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 5-7).

З копії ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 листопада 2021 року у справі № 135/592/21 за позовом ОСОБА_6 до Ладижинської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Державний нотаріус Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєва Г.С., ОСОБА_11 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, видно, що ОСОБА_3 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 37-38).

20.12.2021 ОСОБА_11 звернувся до Другої тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 84).

За його заявою Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 218/2021 щодо майна померлої ОСОБА_4 (а.с. 83-92).

Постановою завідувача Другої тростянецької державної нотаріальної контори від 31.12.2021 ОСОБА_11 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з пропущенням строку у шість місяців для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 39).

IV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду.

Згідно ст. ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач не звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту. Зворотного по справі не доведено.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу сторін, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що подані позивачем докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не проживав зі спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем першої черги за законом, а тому об`єктивно не міг знати про наявність на його ім`я заповіту. Окрім того, він не є єдиним родичем спадкодавця, у котрого є спадкоємці першої черги за законом, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом.

Отже, у межах шестимісячного строку позивач не вчиняв дій, спрямованих на прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту. Про існування заповіту позивачу стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.

Також суд враховує і те, що з моменту відкриття спадщини до дня звернення позивача до нотаріальної контори пройшов незначний проміжок часу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 ЦПК України - у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Вказуючи на обізнаність позивача про наявність заповіту, представник відповідача не надав суду будь-яких доказів, які об`єктивно вказують на обізнаність спадкоємця про заповіт, складений на його ім`я.

Позивач зазначив, що він пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту на його ім`я, що і є поважною причиною пропуску строку. Докази можуть бути надані для підтвердження наявності чи відсутності певної обставини. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами.

Водночас факт необізнаності особи про наявність заповіту може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять.

За таких обставин суд не бере до уваги твердження представника відповідача про обізнаність позивача про наявність заповіту.

Вимоги про визнання заповіту недійсним не заявлялись, а тому суд також не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що є сумніви в тому, що померла заповідала своє майно саме позивачу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, а також те, що позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд з метою захисту його майнових прав, приходить до висновку про необхідність визначити додатковий строк терміном три місяці, який буде достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст.3 ЦК України).

V. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Позивачем сплачено 992,40 грн судового збору, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ладижинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тривалістю три місяці, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили.

Стягнути з Ладижинської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 908 грн.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Згідно зі статтями 273,354,355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- представник позивача ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_6 ;

- відповідач Ладижинська міська рада Вінницької області, , місцезнаходження: вул. П. Кравчика, 4, м. Ладижин, Вінницька область;

Представник відповідача: Бучко Олександр Михайлович, паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Ладижинським МВМ УМВС України у Вінницькій області 09.12.1997).

Рішення складено та підписано суддею 16.05.2022.

Суддя