Провадження №22-ц/812/102/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2022 року м. Миколаїв

справа № 490/8208/20

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 10 листопада 2021 року під головуванням судді Черенкової Н.П., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 04 жовтня 2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким останій отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, підтвердивши своїм підписом, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і Тарифами, що викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає кредитний договір.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, що станом на 12 жовтня 2020 року складає 24106 грн 00 коп., з яких 10 886 грн 01 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 13 219грн 99 коп. - заборгованість за процентами.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 886 грн 01 коп. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір в сумі 949 грн 24 коп.

В апеляційній скарзі АТ «АКЦЕНТ-БАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність узгодження з позичальником ОСОБА_1 всіх умов кредитування є помилковим, оскільки відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Також ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому Банк повідомив позичальника про основні умови кредитування, зокрема строк кредитування, процентну ставку та штрафи. Крім того, користувався кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. На думку апелянта, суд безпідставно застосував до даних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки у тій справі були встановлені інші обставини, тоді як в даному випадку необхідно було врахувати постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, яка стосується аналогічних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із наступних підстав.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 04 жовтня 2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким останій отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, на підставі чого відповідач отримав платіжну картку, за допомогою якої розпоряджався кредитними коштами.

В Анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначено, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають Договір надання банківських послуг. Позичальник зобов`язався самостійно знайомитись зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті банку www.abank.com.ua. (а.с. 5).

Згідно наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 12 жовтня 2020 року складає 24106 грн 00 коп., з яких 10 886 грн 01 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 13 219грн 99 коп. - заборгованість за процентами.

Суд першої інстанції вважав доведеним наявність у відповідача вищевказаної суми заборговансті за тілом кредиту, а тому дійшов висновку, що в цій частині порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення вказаної суми з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в апеляційному порядку не оскаржувало, а тому законність і обґрунтованість рішення в цій частині в апеляційному порядку не перевірялася.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем узгодження із відповідачем конкретних умов кредитування, відповідно до яких сторонами договору була погоджена процентна ставка за користування кредитними коштами, з якої виходив позивач, розраховуючи суму кредитної заборгованості за вказаними платежами.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду колегія судів не може.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що в даному випадку наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою «Унівесальна» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви.

Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності таких висновків суду суперечать встановленим обставинам справи, наведеним положенням закону та вищезазначеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги,

Разом із тим, з матеріалів справи також вбачається, що сторони, крім анкети-заяви 03 вересня 2019 року підписали паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.5зв.-6).

У вказаному паспорті сторони зокрема визначили: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума кредиту до 50000грн., строк кредитування - 240 місяців, мета отримання кредиту - на споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, процентна ставка базова: для картки «Унівесальна Голд» - 3,7% в місяць (44,4% річних), для картки «Унівесальна» - 3,9% в місяць (46,8% річних), тип процентної ставки - фіксована порядок повернення кредиту - щомісячно до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості не менше 100 грн., не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості.

Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

З наданої Банком до суду апеляційної інстанції довідки вбачається, що на підставі укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору від 04.10.2018 року останньому був відкритий картковий рахунок та надана картка «Універсальна» № НОМЕР_1 , дата випуску 04/10/2018, строк дії до червня 2022 року (а.с. 71зв.). Крім того, з виписки руху коштів за рахунком (а. с. 45) вбачається, що ОСОБА_1 отримав та використовував кредитні кошти, частково здійснював погашення заборгованості, неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, останнє погашення коштів було 16 листопада 2018 року.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 526, 1054, 1048 ЦК України АТ «АКЦЕНТ-БАНК» має право на стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, проте, розрахованих відповідно до узгоджених сторонами умов.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що такий висновок відповідає правовій позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, і таке не суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17.

Між тим згідно наданого Банком розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути на свою користь, нараховані за ставкою 93,9999 % річних (а.с. 4). Проте з матеріалів справи не вбачається узгодження сторонами кредитного договору такої умови.

За такого, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 13 219 грн. 99 коп., оскільки всупереч вимогам ст.ст. 526, 1048 ЦК України вказану суму боргу Банк нарахував, виходячи із розміру процентів за користування кредитом, що не були узгоджені в установленому порядку із ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, що утворилася станом на 12 жовтня 2020 року, розрахована за ставкою 46,8% річних, що становить 6 610 грн. 70 коп.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими обґрунтовував свої вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК», що призвело до помилкового висновку про розмір кредитної заборгованосі, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості підлягає зміні, шляхом її збільшення з 10886грн.01коп. до 17496грн71коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні судове рішення і в частині розміру стягнутого судового збору за позовну заяву: з 949 грн. 24 коп. до 1 524 грн.

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з відповідача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до розміру її задоволення - в розмірі 1 576 грн. 50 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2021 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості з 10 886грн. 01коп. до 17 496 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн 71 коп, а також збільшивши розмір стягнутого судового збору за позовну заяву з 949 грн. 24 коп. до 1 524 (одна тисяча п`ятсот двадцять чотири) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 576 (одна тисяча п`ятсот сімдесят шість) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 31 січня 2022 року.