Справа № 404/8468/21
Номер провадження 2/404/2270/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря Добровольської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в спрощеного провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить звільнити повністю від сплати заборгованості, яка становить 34 300,00 грн. за аліментами по виконавчому провадженню № 32868790 від 05.06.2012 року та 45 150,00 грн. відповідно за виконавчим провадженням № 32868937 від 05.06.2012 року, скасувати постанови про звернення стягнення на заробітну плату,пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 32868937, ВП№ 32868790 від 25.08.2021 року, винесених державними виконавцями Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому, скасувати постанови про накладення арешту на майно (кошти) у виконавчих провадженнях відносно ОСОБА_2 та зобов`язати державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому виключити з Єдиного реєстру боржників та реєстру обтяжень відомості про ОСОБА_2 , скасувати інші вжиті виконавцями Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому заходи щодо виконання рішення суду, зобов`язати державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому закінчити виконавче провадження № 32868937 від 05.06.2012, за виконавчим листом 1109/1638/2012 від 19.03.2012 року Кіровського районного суду м. Кіровограда.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.12.2009 року. З відповідачем мають дітей сина - ОСОБА_3 , 2001 року народження та доньку - ОСОБА_4 , 2006 року народження.

Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08.06.2010 року, яке було скасоване та переглянуто Кіровським районним судом м. Кіровограда за заявою позивача від 01.03.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 24.12.2010 року і до 27.02.2019 року та призначено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2010 року і до 08.02.2024 року.

Вказує, що 05.06.2012 року виконавчою службою розпочато два виконавчих провадження, про які позивач дізнався лише в травні 2021 року, коли з його пенсії по інвалідності почали відраховувати кошти та дізнався, що в позивача існує заборгованість по сплаті аліментів.

Вважає, що потрібно звільнити від сплати заборгованості по аліментам, оскільки син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 періодично проживали з позивачем починаючи з 2010 року по теперішній час.

Зазначає, що за цей час забезпечував дітей речами необхідними для нормальної життєдіяльності, фізично і матеріально приймав участь у вихованні дітей, відвідував лікувальні заклади, батьківські збори, неодноразово влітку їздив на відпочинок з дітьми.

Крім того, в період з 2015 року по 2021 рік у позивача значно погіршився стан здоров`я. Хворіє на істотне погіршення зору (висока ускладнена міопія, часткова атрофія зорового нерва обох очей, з ураженням органу зору, порушення рефракції, глухота, гіпертонія, гемангіома, захворювання дихальної системи), протипоказана праця, пов`язана з зоровими навантаженнями, фізичною загрузкою та на висоті.

Звертає увагу на те, що в 2006 році перерахував на утримання доньки ОСОБА_4 18 500 доларів США на валютний рахунок матері колишньої дружини.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.11.2021 року відмовлено у відкритті провадження в справі в частині вимог про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 32868937, ВП № 32868790 від 25.08.2021 року, винесених державним виконавцем Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому, скасування постанови про накладення арешту на майно у виконавчих провадженнях відносно ОСОБА_2 та зобов`язання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому виключити з Єдиного реєстру боржників та реєстру обтяжень відомості про ОСОБА_2 , скасувати інші вжиті виконавцями Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому заходи, щодо виконання рішення суду та зобов`язання держаного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому закінчити виконавче провадження № 32868937 від 05.06.2012 року, за виконавчим листом № 1109/1638/2012 від 19.03.2012 року Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.11.2021 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

03.12.2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відповідач 26.01.2022 року надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2022 року заяву позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміни засідання для розгляду справи по суті підготовчим - залишено без задоволення.

Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.022 року витребувано з Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень №32868937 та №32868790.

08.06.2022 року на виконання вимог ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2022 року через канцелярію суду надано копію виконавчого провадження.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити, 09.06.2022 року позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити.

Відповідач в судовому засідання позов не визнала з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, 09.06.2022 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

В судове засіданні представник третьої особи не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.04.2010 року виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області (виданого повторно) та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.04.2010 року виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області (виданого повторно).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08.06.2010 року, яке було скасоване та переглянуто Кіровським районним судом м. Кіровограда за заявою позивача від 01.03.2012 року призначено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 24.12.2010 року і до 27.02.2019 року та призначено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2010 року і до 08.02.2024 року.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_2 звернулась до Фортечного відділу державної виконавчої служби 08.05.2012 року.

05.06.2012 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа 1109/1638/2012 року.

ОСОБА_2 на адресу вул. Конєва 5-1-61 направлено 05.06.2012 року за вихідним номером 26296,26297 постанова про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Дніпро) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.08.2021 року звернуто стягнення на доходи боржника.

Згідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. ч. 2 та 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України та на підставі звільнення сплати аліментів.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом, а ст.. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення виплати аліментів.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як передбачено ч. 3 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст. 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ч. 2 ст. 157 СК України передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зі змісту виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5012280 від 05.05.2016 року вбачається, що позивач страждає на часткову атрофацію зорових нервів ОУ, висока ускладнена міопія ОУ, збіжна альтруюча косоокість ОУ, із виписки медичної карти стаціонарного хворого №5012280 від 11.04.2016 року вбачається, що позивач страждає на часткову атрофацію зорових нервів ОУ, висока ускладнена міопія ОУ, збіжна альтруюча косоокість ОУ, від 30.04.2018 року вбачається, що позивач страждає на часткову атрофацію зорових нервів ОУ, висока ускладнена міопія ОУ, збіжна альтруюча косоокість ОУ, від 05.12.2019 року вбачається, що позивач страждає на часткову атрофацію зорових нервів ОУ, висока ускладнена міопія ОУ, збіжна альтруюча косоокість ОУ, від 17.11.2020 року вбачається, що позивач страждає на часткову атрофацію зорових нервів ОУ, висока ускладнена міопія ОУ, збіжна альтруюча косоокість ОУ, із виписки медичної картки стаціонарного хворого № 148 від 08.11.2021 року вбачається позивач хворіє атрофація зорового нерва, дегенеративна міопія, збіжна співдружна косоокість, сліпота одного ока, знижений зір другого ока, фонова ретинопатія та та ретинальні судинні зміни, із виписки від 28.10.2021 року вбачається, що позивач хворіє на сліпоту, порушення рефракції, захворювання ока/придатків, глухота, гіпертонія неускладнена, гемангіома/лімфангіома, захворювання дихальної системи, респіраторні інфекції, косоокість.

В 2015 році була поновлена 3 група інвалідності, 29.06.2021 року отримав 3 групу інвалідності безтерміново, загальне захворювання по зору. Згідно висновку про умови та праці вбачається про обмеження праці з фізичною і зоровою напругою, однак стан здоров`я позивача не виключає можливості його працевлаштування.

Крім того, зі змісту відповіді на запит, яке надано позивачу, Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що оскільки позивачем не надавалися докази по сплаті аліментів виникла заборгованість, по виконанню виконавчих листів від 19.03.2012 року, тобто задовго до дня погіршення стану його здоров`я. Ця обставина свідчить про те, що виникнення у позивача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей не перебуває в залежності від стану його здоров`я.

Зі змісту довідки про доходи ГУ ПФУ у Кіровоградській області (м. Кропивницький) №030100 від 01.03.2021року вбачається, що в період з 01.03.2021 року по 31.08.2021 року розмір пенсії, призначеної ОСОБА_1 , становить 7161,00 грн..

Згідно з положеннями Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини складаються із суми аліментів, які сплачуються щомісячно та сум додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, необхідністю оздоровлення, тощо) (ст. 185 СК Украіїни).

Додаткові витрати на дитину підлягають до сплати незалежно від вирішення питання про сплату аліментів на утримання дитини, відсутності вимог про сплату аліментів, припинення права на аліменти (ст.190 СК України).

Бажання батька відправити дитину на відпочинок та бажання забезпечити всім необхідним (одягом, продуктами харчування, тощо) не може враховуватися в рахунок сплати аліментів так як це є додатковою витратою.

Отже, надання одним із батьків, у добровільному порядку матеріальної допомоги малолітній дитині є його правом, та не звільняє його, як одного з батьків, від обов`язку утримання дитини (сплати аліментів).

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок надано в постанові КЦС ВС від 27 травня 2020 року № 712/4702/19 (61-929св20).

З урахуванням предмета даного спору (зокрема, звільнення від сплати заборгованості аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

З наданою довідки позивачем від 04.06.2010 року вбачається. що ОСОБА_3 , 2001 року народження проживає разом з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ,

Однак, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2010 року визначено місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з мамою ОСОБА_2 , відібрано у ОСОБА_1 сина ОСОБА_3 та повернуто матері ОСОБА_2 .

Згідно до довідки № 001076/1 про реєстрацію місця проживання за відомостями відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту подання адміністративних послуг Кропивницької міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08.02.2006 року по теперішній час зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що співпадає з адресою реєстрації матенрі ОСОБА_5 .

Як вбачається з довідки від 18.01.2022 року виданої ОСОБА_2 директором ОСББ «Затишний будинок 2017» Летка Н. проживає за адресою по АДРЕСА_2 разом з дітьми ОСОБА_3 , 2001 року народження, ОСОБА_4 , 2006 року народження, з дня народження і по теперішній час та знаходяться на її забезпеченні.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких можна встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б факт сплати аліментів, факту проживання дітей з батьком, навіть періодично, відсутні довідки з місця проживання дітей з батьком, відсутні квитанції, які підтверджують сплату аліментів на дітей, тим паче, що позивач знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів, так як за його заявою було скасовано заочне рішення Кіровського районного суду та переглянуто судом з винесенням рішення.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання професійної правової допомоги від 21.01.2022 року квитанцію прибуткового касового ордеру № 24 від 21.01.2022 року.

Відповідно до пункту 2.1 договору передбачено, що адвокатське об`єднання бере на себе надання наступної правничої допомоги: збір доказів, аналіз законодавства і складання відзиву в цивільній справі № 404/846/21.

Пунктом 4.1. договору вказано , що вартість правничої допомоги складає 2 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву заявила про стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., які документально підтверджені.

Відтак, понесені відповідачем витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача в розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 82, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), місцезнаходження: вул. Дворцова, 32/29, м. Кропивницький,

Повне судове рішення складено 21.06.2022 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В.Мохонько