Справа № 344/1338/22
Провадження № 22-ц/4808/563/22
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою приватного акціонерного товариства «Київстар» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку, за апеляційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Київстар» адвоката Гладьо Юлії Олексіївни на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про відмову у видачі судового наказу, постановлену суддею Шамотайлом О.В. 31 січня 2022 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року приватне акціонерне товариство «Київстар» подало заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку (а.с.1-5).

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що 15.12.2019 року між ПАТ «Київстар» та ОСОБА_1 укладено договір про надання телекомунікаційних послуг та присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 шляхом підписання замовлення на отримання телекомунікаційних послуг. 16.12.2019 року на зазначений особовий рахунок підключено ще один абонентський номер та між сторонами підписано відповідне замовлення, при підписанні якого сторони погоджують, що уклали договір про надання телекомунікаційних послуг. За умовами підписаних замовлень, заявник (оператор) взяв на себе зобов`язання надавати боржнику (абоненту) телекомунікаційні послуги, що вказані у замовленнях, а боржник зобов`язувався їх оплачувати у порядку, визначеному договором та Умовами. Станом на час подання заяви боржник не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені договором щодо оплати послуг, а відтак допустив порушення зобов`язань. Просило видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київстар» заборгованість за договором про надання телекомунікаційних послуг від 15.12.2019 року, від 16.12.2019 року, що обліковуються за особовим рахунком № НОМЕР_1 , на загальну суму 10 651,31 грн. До судового наказу долучено: копію умов надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Київстар»; копію замовлень о/р № НОМЕР_1 від 15.12.2019 року, від 16.12.2019 року; розрахунок заборгованості; рахунки-фактури за період з 15.12.2019 по 31.08.2020; копія розпорядження від 01.11.2016 року №81807-м «Про введення нового тарифного плану « Київстар Датчик » для контрактних абонентів мережі рухомого (мобільного) зв`язку «Київстар»; копія розпорядження від 29.10.2019 року №368-ОД/р «Про внесення змін до тарифного плану « Київстар Датчик »; копія розпорядження від 22.10.2019 року №358-ОД/Р .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2022 року у видачі судового наказу відмовлено (а.с.52).

Не погодившись з ухвалою суду представником ПАТ «Київстар» адвокатом Гладьо Ю.О. подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що підставою для відмови у видачі судового наказу в оскаржуваній ухвалі суду зазначено те, що заявником в обґрунтування поданої заяви надані копії документів, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України. Вважає таку відмову безпідставною.

Наголошує, що використання печаток не є обов`язковим згідно законодавства України, а відтак, будь-як вимоги щодо проставлення печаток на документах є незаконними.

Вказує, що норми чинного законодавства України не передбачають обов`язковості використання печаток, а наявність чи відсутність печатки на документі не створює жодних юридичних наслідків (відповідно до ст.58-1 ГК України).

Більше того, за неправомірні вимоги щодо проставлення печаток передбачена адміністративна відповідальність. Окремо наголошують на тому, що у пункті 3.2 Статуту ПАТ «Київстар» передбачено, що товариство може мати печатку (печатки) та штампи зі своїм найменуванням, але її (їх) застосування не є обов`язковим. Відтак, товариство вправі самостійно обирати, чи використовувати печатку у своїй господарській діяльності. Своєю чергою, наявність чи відсутність печатки на документі не може в жодному разі свідчити про його недійсність. ПАТ «Київстар» діє без печатки, що підтверджується положеннями Статуту товариства та відповідним наказом президента товариства. З огляду на зазначене, відмовляючи у задоволенні заяви, порушив норми матеріального права та не застосував до спірних правовідносин положення ст. 58-1 ГК України.

Більше того, у цивільному процесуальному кодексі України не передбачено такої підстави для відмови у видачі судового наказу, як відсутність печатки (на оригінал чи копії документа). Як вбачається із тексту оскаржуваної ухвали, суд послався на п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України як на підставу відмови у видачі судового наказу. Водночас, з тексту заяви про видачу судового наказу видно, що скаржник чітко перерахував докази, якими обґрунтовує вимоги та додав ці докази до заяви. Однак, суд відмовив не у зв`язку із незазначенням доказів у заяві про видачу судового наказу, а через відсутність печатки на копіях рахунків, що додані до заяви.

Зазначає, що навіть у випадку сумнівів щодо поданих доказів, суд вправі витребувати оригінали у заявника.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.56-61).

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником в обґрунтування поданої заяви надані копії документів, які не завірені печаткою ПАТ «Київстар», що не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України та відповідно до статті 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Процесуальні наслідки недотримання вимог ст. 163 ЦПК України визначені ст. 165 ЦПК України, відповідно до п. 1 ч. 1 якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що заява подана з порушенням вимог п.5 ч.2 ст. 163 ЦПК України, оскільки заявником в обґрунтування поданої заяви надані копії документів, а саме: копії рахунків про наявність заборгованості ОСОБА_1 , які не завірені печаткою ПАТ «Київстар».

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу заявником було надано до суду наступні документи: копія умов надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Київстар»; копії замовлень о/р № НОМЕР_1 від 15.12.2019 року та від 16.12.2019 року; розрахунок заборгованості; рахунки-фактури за період з 15.12.2019 року по 31.08.2020 року; копія розпорядження від 01.11.2016 року №81807-м; копія розпорядження від 29.10.2019 року №368-ОД/р; копія розпорядження від 22.10.2019 року №358-ОД/Р; копія довіреності представника заявника.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України. З-поміж іншого, до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Однак, в зазначеній статті не передбачено наявність відбитку печаток на копіях документів, долучених заявником.

Окрім того, починаючи з 19.07.2017 печатка не належить до обов`язкових реквізитів первинного документа чи господарського договору. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями» від 23.03.2017 р. № 1982-VIII, внесено зміни до ст. 581 ГКУ, які зводяться до того, що:

1) використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим;

2) відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органів державної влади або місцевого самоврядування;

3) наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Тобто для суб`єктів господарювання обов`язковість використання печатки Законом не передбачено.

Стаття 165 ЦПК України має вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Проте, ані стаття 163 ЦПК України, ані стаття 165 ЦПК України не містять положень щодо відмови у видачі судового наказу з підстав відсутності відбитка печатки на копіях поданих заявником документів, на що посилається суд першої інстанції.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу заявнику на підставі ст.165 ЦПК України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Київстар» адвоката Гладьо Юлії Олексіївни задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про відмову у видачі судового наказу від 31 січня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д. Фединяк