СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12268/21

пр. № 2/759/356/22

08 червня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Пономарчук К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03146, м. Київ, вул. Я. Коласа, 6) про внесення змін до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 № 326 від 05.02.2020, вчиненого Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шляхом виключення відомостей про відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька дитини. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач з відповідачем з 26.10.2012 року перебували в шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2019 року було розірвано, проте з 2016 року вони як подружжя фактично разом не поживали, оскільки вона переїхала до м.Києва, а відповідач залишився проживати в АР Крим. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки та третьої особи ОСОБА_3 народилась спільна донька, у свідоцтві про народження якої батьком був записаний відповідач ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 122 СК України. Біологічним батьком дитини є третя особа ОСОБА_3 , що підтверджується його заявою про своє батьківство, справжність підпису засвідчено приватним нотаріусом, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.05.2021 року визначено підсудність розгляду цієї справи Святошинському районному суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач не подавав до суду відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. В подальшому позивач та його представник надали до суду суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Інші сторонни в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до частини другої статті 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється статтею 126 СК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Відповідно до частини першої статті 138 СК України жінці, яка народила дитину у шлюбі, надано право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини, відповідно до частини другої цієї ж статті, може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб 26.10.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського РУЮ у м. Севастополі, а.з. 736.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2019 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано, після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_6 . Рішення набрало законної сили 03.01.2020 року.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

18.04.2020 року ОСОБА_3 своєю заявою підтвердив своє батьківство відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , справжність підпису засвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 273.

За клопотанням позивача судом була призначена судово-медична (генетична) експертиза, на вирішення якої було поставлено питання: чи являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та якою є вірогідність такого батьківства?

Відповідно до висновку експерта № 103-304-2021 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 практично доведено.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Отже, враховуючи, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та враховуючи, що про визнання такого батьківсьва є нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 121, 122, 126, 128, 138 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про внесення змін до актового запису про народження, задовольнити.

Виключити з актового запису № 326 від 05.02.2020 вчиненого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва) про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відомості про батька - ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2020 року.

Суддя Коваль О.А.