Справа №: 272/681/21
Провадження № 2/272/19/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, суд, -

встановив:

представник позивача звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2500 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , яка передана йому у приватну власність на підставі рішення виконкому Антопільської сільської ради народних депутатів від 01.1994 року. Державного акту на вищезгадану земельну ділянку ОСОБА_4 за життя не виготовив. Після його смерті спадщину прийняли на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року його дружина - ОСОБА_5 , донька ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , а донька ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовилась.

ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом кожний по 1/3 частки на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який згодом був проданий.

Спадкоємцями після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (матері сторін) є донька, ОСОБА_1 , та син, ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну 1/3 частку земельної ділянки площею 3, 8509 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Антопільської сільської ради, Бердичівського району. У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства їй нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів.

Враховуючи вище викладене, позивачка ОСОБА_1 вступила в спадщину після смерті батька ОСОБА_4 на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 ( оскільки спадкоємець за законом ОСОБА_2 не бажає отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати свою частку у спадщині) та після смерті матері на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . За життя батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 державний акт на дану земельну ділянку не виготовили, право власності не зареєстрували, що стало підставою для відмови ноніуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , як на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також право власності на вище зазначену земельну ділянку на 1/3 частку, як на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явився, направили на адресу суду заяви про рогляд справи у їх відсутність, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, направивши на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають повністю, проти задоволення позову не заперечують.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2500 га. яка розташована по АДРЕСА_1 , яка передана йому на підставі рішення виконкому Антопільської сільської ради народних депутатів від 01.1994 року (а.с.8). Державний акт на вищезгадану земельну ділянку ОСОБА_4 за життя не виготовив. Після його смерті спадщину прийняли на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року його дружина - ОСОБА_5 , донька ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , а донька ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовилась (а.с.47,59).

ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли спадщину та отримали свідоцтва кожний по 1/3 частку на житловий будинок по АДРЕСА_1 який згодом був проданий.

Спадкоємцями після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 є донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 . Останній подав до приватного нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 . Відповідачка ОСОБА_3 спадщину після смерті матері не приймала.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/3 частку земельної ділянки площею 3,8509 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Антопільської сільської ради та 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (а.с.5).

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну 1/3 частку земельної ділянки площею 3,8509 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Антопільської сільської ради, Бердичівського району. У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства їй нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.6)

Позивач ОСОБА_1 вступила в спадщину після смерті батька ОСОБА_4 на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (оскільки спадкоємець за законом ОСОБА_2 не бажає отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати свою частку у спадщині) та після смерті матері на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . За життя батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 державний акт на дану земельну ділянку не виготовили, право власності не зареєстрували, що стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Родинні відносини позивачки ОСОБА_1 між батьком ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_5 підтверджуються її свідоцтвом про народження (а.с.14).

Відповідно до плану фактичного користування, площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0, 2500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.9).

Рішенням Антопільської сільської ради № 35 від 12.10.2015 року в с. Антопіль, Андрушівського району, Житомирської області вул. Жовтневу перейменовано на вул. Миру (а.с.19).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР від 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1225, 1233, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.81, 120, 125 ЗК України.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1 п. п. «б» п. «г» ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; прийняття спадщини.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником спадкового майна.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , як на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також право власності на вище зазначену земельну ділянку на 1/3 частку, як на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи клопотання позивача суд не стягує з відповідачів на її користь судові витрати.

Керуючись ст.ст.4, 76 - 89, 200, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; проживаючою за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП не присвоювався, право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га. для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , як на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; проживаючою за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП не присвоювався, право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , як на спадщину за законом після смерті матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:В. В. Карповець