Житомирський апеляційний суд
Категорія 77 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Шевчук А.М.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства "Захар"

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І.

у цивільній справі №296/10857/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного багатопрофільного підприємства "Захар" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, видачу трудової книжки, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування поданого позову зазначав, що він працював сторожем у відповідача та 09.07.2021 року йому було вручено копію акта від 09.07.2021 року про те, що він складений у зв`язку із втратою довіри до нього, у зв`язку з чим його не допущено до роботи з 08.07.2021 року. Недовіра виникла внаслідок зникнення товарно-матеріальних цінностей, а саме металевого сейфу. Зазначав, що він звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом про визнання незаконним відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Однак, під час розгляду справи він дізнався, що наказом від 08.07.2021 року №7 він був звільнений з роботи на підставі п.7 ст.40 КЗпП України «поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння». Вважає вказане звільнення незаконним, оскільки в нетверезому стані не перебував, алкогольні напої під час роботи ніколи не вживав. Тому просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2022 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді сторожа в Приватному багатопрофільному підприємстві «Захар» з 09.07.2021 року.

Стягнуто з Приватного багатопрофільного підприємства «Захар» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09.07.2021 року по дату винесення рішення в сумі 46 615 (сорок шість тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 50 коп.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді сторожа в Приватному багатопрофільному підприємстві «Захар».

Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цим же рішенням стягнуто з Приватного багатопрофільного підприємства «Захар» на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі Приватне багатопрофільне підприємство "Захар" просить вказане рішення суду скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт зазначає, що 08.07.2021 року позивач в черговий раз перебував на роботі під час чергування у нетверезому стані, що спричинило крадіжку товарно-матеріальних цінностей - металевого сейфу. Це було виявлено на момент здачі ним зміни 09.07.2021 року. На цій підставі він був відсторонений від роботи, а потім звільнений за п.7 ст.40 КЗпП України за перебування на роботі у нетверезому стані. Формулювання причин відсторонення позивача від роботи у даному випадку, на думку апелянта, не має юридичного значення. Ці обставини зафіксовані відповідачем у відповідних актах. А тому висновок суду, що зміст актів, складених та підписаних працівниками відповідача суперечить один одному не відповідає фактичним обставинам справи. Саме перебування працівника на роботі у нетверезому стані під час чергування спричинило викрадення майна підприємства. Крім того вказує, що позивач відмовився надавати пояснення по всіх фактах здійснення ним порушень трудової дисципліни та пройти медичне освідування на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння. Також апелянт зазначає, що працівник може бути звільнений за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь який час робочого дня, незалежно від того, чи був він відсторонений від роботи, чи продовжував виконувати трудові обов`язки. Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №447/1236/18. Також вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що представником відповідача не було заявлено клопотань щодо допиту свідків, не відповідають обставинам справи, оскільки у відзиві на позов підприємство вказало на необхідність допиту осіб, які вказані в актах.

Під час апеляційного розгляду справи судом встановлено наступне.

Сторонами у справі подано спільну заяву, в якій вони просять затвердити мирову угоду, укладену та підписану ними на наступних умовах:

сторони домовились врегулювати спір по справі № 296/10857/21 шляхом підписання та виконання в подальшому узгодженої Мирової Угоди із урахуванням часткового виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2022 року.

Сторони узгодили, що Відповідач вносить відповідні зміни до наказу №7 від 08.07.2021 року «Про звільнення сторожа ОСОБА_1 » в частині формулювання причини та підстави звільнення.

Відповідач змінює в наступному абзаці наказу №7 від 08.07.2021 року:

- Наказую звільнити сторожа ОСОБА_1 з займаної посади сторожа, згідно ст.40 КЗпП України « Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» пункт 7 « поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного сп`яніння» з 08.07.2021 року

на наступне:

- Наказую звільнити сторожа ОСОБА_1 з займаної посади сторожа, згідно пункту 1, частини 1 ст.36 КЗпП України «Припинення трудового договору за угодою сторін» з 08.07.2021 року.

Відповідач до трудової книжки Позивача вносить такий запис: «Звільнений за угодою сторін, п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України».

Позивач запропонував, а Відповідач прийняв пропозицію та Сторони узгодили питання стосовно відшкодування наступних виплат:

Відповідач виплачує Позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 46 615 грн. 50 коп. ( сорок шість тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 50 коп.), що передбачено рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2022 року в строк до 09.06.2022 року.

Відповідач зобов`язується видати належним чином оформлену трудову книжку, з урахуванням пункту 2.2 даної угоди Позивачу в строк до 09.06.2022 року.

Сторони узгодили, що інших будь-яких виплат, компенсацій, стягнень, відшкодувань на час підписання та затвердження даної Мирової Угоди, а також в майбутньому не передбачається.

Сторони погодили, що в разі підписання мирової угоди й затвердження її відповідною ухвалою суду та виконання умов Позивачем, які викладені в пунктах 2.1; 3; 3.1 даної Мирової Угоди, Відповідач обов`язково подає письмову заяву до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з вимогою про повернення виконавчих листів без виконання та закриття виконавчого провадження №68775851.

Сторони узгодили що у разі укладення мирової угоди та затвердження її судом, апеляційний суд в порядку статті 142 ЦГ1К України, вирішує питання та повертає Відповідачу (скаржнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної Скарги в даній справі.

Сторони повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї Мирової угоди, а наслідки укладання даної Мирової угоди Сторонам відомі та зрозумілі.

Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї Мирової угоди та належного її виконання вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання спору і в подальшому Сторони не матимуть жодних претензій один до одного з приводу позовних вимог, що викладені в цивільній справі за №296/10857/21.

Позивач підтверджує, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання, в подальшому не матиме жодних майнових претензій до Відповідача з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди й інших будь-яких виплат ( компенсаційних, зарплатних тощо), а також жодних претензій, що стосуються трудових відносин.

Сторони підтверджують, що всі умови цієї Мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї Мирової угоди.

Вся інформація, що викладена в цій Мировій угоді, сприймається Сторонами як повною мірою достовірна. Кожна Сторона окремо несе повну відповідальність за не достовірність інформації, яка зазначена в Мировій угоді.

Позивач і Відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й Держави.

Дана Мирова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією Мировою угодою.

Розглянувши клопотання про затвердження мирової угоди, колегія суддів приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 7 статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

За правилами статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи та закриває провадження у справі.

В даному випадку колегія суддів, дослідивши умови мирової угоди, вважає, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, стосується прав та обов`язків сторін, умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Сторонам роз`яснені наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у справі, які їм зрозумілі.

Зокрема, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.2 ст.256 ЦПК).

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що мирову угоду, укладену між сторонами, слід затвердити, рішення суду першої інстанції визнати нечинним та закрити провадження у даній справі.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 142, 207, 268, 373, 374 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та Приватного багатопрофільного підприємства "Захар" про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду у цивільній справі №296/10857/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного багатопрофільного підприємства "Захар" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, видачу трудової книжки на наступних умовах:

Відповідач вносить відповідні зміни до наказу №7 від 08.07.2021 року «Про звільнення сторожа ОСОБА_1 » в частині формулювання причини та підстави звільнення.

Відповідач змінює в наступному абзаці наказу №7 від 08.07.2021 року:

- Наказую звільнити сторожа ОСОБА_1 з займаної посади сторожа, згідно ст.40 КЗпП України « Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» пункт 7 « поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного сп`яніння» з 08.07.2021 року.

на наступне:

- Наказую звільнити сторожа ОСОБА_1 з займаної посади сторожа, згідно пункту 1, частини 1 ст.36 КЗпП України «Припинення трудового договору за угодою сторін» з 08.07.2021 року.

Відповідач до трудової книжки Позивача вносить такий запис: «Звільнений за угодою сторін, п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України».

Позивач запропонував, а Відповідач прийняв пропозицію та Сторони узгодили питання стосовно відшкодування наступних виплат:

Відповідач виплачує Позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 46 615 грн. 50 коп. ( сорок шість тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 50 коп.), що передбачено рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2022 року в строк до 09.06.2022 року.

Відповідач зобов`язується видати належним чином оформлену трудову книжку, з урахуванням пункту 2.2 даної угоди Позивачу в строк до 09.06.2022 року.

Сторони узгодили, що інших будь-яких виплат, компенсацій, стягнень, відшкодувань на час підписання та затвердження даної Мирової Угоди, а також в майбутньому не передбачається.

Сторони погодили, що в разі підписання мирової угоди й затвердження її відповідною ухвалою суду та виконання умов Позивачем, які викладені в пунктах 2.1; 3; 3.1 даної Мирової Угоди, Відповідач обов`язково подає письмову заяву до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з вимогою про повернення виконавчих листів без виконання та закриття виконавчого провадження №68775851.

Сторони повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї Мирової угоди, а наслідки укладання даної Мирової угоди Сторонам відомі та зрозумілі.

Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї Мирової угоди та належного її виконання вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання спору і в подальшому Сторони не матимуть жодних претензій один до одного з приводу позовних вимог, що викладені в цивільній справі за №296/10857/21.

Позивач підтверджує, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання, в подальшому не матиме жодних майнових претензій до Відповідача з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди й інших будь-яких виплат ( компенсаційних, зарплатних тощо), а також жодних претензій, що стосуються трудових відносин.

Сторони підтверджують, що всі умови цієї Мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї Мирової угоди.

Вся інформація, що викладена в цій Мировій угоді, сприймається Сторонами як повною мірою достовірна. Кожна Сторона окремо несе повну відповідальність за не достовірність інформації, яка зазначена в Мировій угоді.

Позивач і Відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й Держави.

Визнати нечинним рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10 лютого 2022 року.

Закрити провадження у цивільній справі №296/10857/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного багатопрофільного підприємства "Захар" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, видачу трудової книжки.

Повернути Приватному багатопрофільному підприємству "Захар" 1362 грн., що становить 50% сплаченого підприємством судового збору при поданні апеляційної скарги, за платіжним дорученням №264 від 5 квітня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: