ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Херсон

справа № 661/5193/20

провадження № 22-ц/819/14/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) суддів:Пузанової Л.В., Склярської І.В., Чорної Т.Г.,
секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Бойко М.Є. від 23 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини,

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини.

В обґрунтування позову зазначив, що з 2015 року перебуває зі ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, за час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила сина, батьком якого, він не є, оскільки з січня 2018 року по травень 2020 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах України.

Посилаючись на відсутність кровного споріднення з дитиною, позивач просив суд призначити у справі судово-генетичну експертизу, виключити із вчиненого 31 січня 2020 року Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) актового запису № 40 про народження відомості про нього як про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідача на його корить судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн та витрати, пов`язані з проведенням у справі судово-генетичної експертизи.

Рішенням суду від 23 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скарга мотивована тим, що висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог суперечать закону, зроблені за відсутності належних та допустимих доказів, зокрема висновку судово-генетичної експертизи, обов`язок з організації проведення якої, в тому числі щодо повідомлення про дату та час проведення експертного дослідження учасників справи покладено на суд, який в порушення норм процесуального права не забезпечив явку відповідача до експертної установи, що призвело до неможливості виконання ухвали суду про призначення експертизи, висновок якої є беззаперечним доказом наявності або відсутності кровного споріднення.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що визнання відповідачкою позову є недостатньою підставою для його задоволення, оскільки факт відсутності кровного споріднення позивача з дитиною не підтверджено експертним висновком.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 29 грудня 2015 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області зареєстрував шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , про що складено актовий запис №465. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , про що Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено акт №40, відповідно до якого батьками хлопчика є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З 01.12.2018 року по 14.05.2020 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах України та вважає, що не може бути біологічним батьком народженої відповідачкою в період шлюбу з ним дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом положень статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до статті 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, судам слід ураховувати, що відповідно до статті 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК),-шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК),- звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини (пункт 11 постанови).

Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Під час вирішення судом спору, що виник між сторонами, відповідачка визнала як пред`явлений до неї позов, так і обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, однак враховуючи суть та характер спірних правовідносин, які виникли із інституту визначення походження дитини та безпосередньо стосуються прав останньої, що можуть бути порушеними при неповному дослідженні всіх обставин, які мають значення для справи, суд обґрунтовано, відповідно до положень частини четвертої статті 207 ЦПК України не прийняв визнання відповідачкою позову, продовжив судовий розгляд та за клопотанням представника позивача-адвоката Краснової І.В. призначив судово-генетичну експертизу, визначивши питання, з якого має бути проведена експертиза, а саме: чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Призначена судом генетична експертиза проведена не була з тих підстав, що відповідачка з дитиною не з`явилися до Миколаївського НДЕКЦ МВС України для проведення відбору порівняльних зразків у визначений для цього час.

Таку поведінку ОСОБА_3 пояснила тим, що вона не була обізнаною про час і місце відбору наведених експериментальних зразків.

Обґрунтовано вважаючи відсутніми підстави для застосування приписів статті 109 ЦПК України, відповідно до яких у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні, суд першої інстанції поновив провадження у справі та вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, зазначивши про те, що позивач не спростував обставини, на які відповідачка послалася як на причину ухилення від участі в експертизі, а звідси,- не надав належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності кровного споріднення між ним і дитиною.

При цьому суд не врахував, що Законом України «Про судову експертизу» передбачено, що, якщо судову експертизу необхідно провести на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження, особа або орган, які її призначили або на замовлення яких вона проводиться, повинні забезпечити судовому експертові безперешкодний доступ до об`єкта дослідження і належні умови праці(стаття 6 Закону).

Такою особою у цій справі є суд, якому 05.04.2021 року Миколаївський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр, керуючись статтею 72 ЦПК України, направив клопотання надати зразки біологічного матеріалу (кров або слину) ОСОБА_1 (позивача), ОСОБА_3 (відповідачки) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відібрані фахівцями бюро СМЕ в установленому порядку, або забезпечити явку вищезазначених осіб разом для відбору експериментальних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС за адресою: м. Миколаїв, вул. І Воєнна, 2-А 27.04.2021 року о 11.00 годині (а. с.35-36).

В порушення вимог Закону України «Про судову експертизу» та положень цивільного процесуального законодавства суд клопотання експерта не розглянув, учасникам справи про необхідність з`явитися до експертної установи у наведений в клопотанні час не повідомив.

Відповідно до частин першої - третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки неможливість проведення судової експертизи об`єктивно не залежала від позивача (як і від відповідача), суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 367 ЦПК України та статтею 2 ЦПК України, яка визначає завдання та основні засади цивільного судочинства, ухвалою від 19 жовтня 2021 року призначив у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставив питання: Чи є ОСОБА_1 батьком дитини- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у ОСОБА_3 . Проведення експертизи суд доручив Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно із висновком експерта №СЕ-19/115-21/14554-БД, складеним Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України 07.12.2021 року, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 виключається (а.с.103-115).

З огляду на матеріали судової молекулярно-генетичної експертизи від 07.12.2021 року, визнання відповідачкою позову та того, що реєстрація народження дитини відбувалася без участі позивача, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції як помилково ухвалене підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову із наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 червня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 як батька дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису про його народження, складеного за №40 Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 31 січня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 27 січня 2022 року

Суддя Л. В. Пузанова