Справа № 349/1764/21
Провадження № 2/349/52/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 червня 2022 року м.Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого - судді Гаврилюк О.О.

з участю cекретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/1764/21 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису, вчиненого 09 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову зазначено, що 09 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» було вчинено виконавчий напис № 970 про звернення стягнення на нерухоме майно.

12 листопада 2021 року державним виконавцем Рогатинського ВДВС Костишин Н.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На час вчинення виконавчого напису на території України діяв Закон "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті. Крім того, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який є предметом іпотеки, є його єдиним житлом та у відповідності до вищезазначеного закону на нього не може бути звернено стягнення. З цих підстав просив позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат А.В.Наконечна, яка діє на підставі довіреності №1793 від 18 серпня 2021 року, направила на адресу суду 23 грудня 2021 року відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що банком для вчинення виконавчого напису було надано нотаріусу всі необхідні для цього документи - оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З цих підстав просила у позові відмовити.

Ухвалою судді від 24 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Ухвалою від 23 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 18 січня 2022 року продовжено розгляд цивільної справи. Судове засідання призначено на 16 лютого 2022 року.

У зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення позивача судове засідання відкладалося.

Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити з урахуванням долучених до матеріалів справи рішень Рогатинського районного суду від 26 березня 2014 року і 02 серпня 2017 року та проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., в судові засідання засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. На адресу суду надіслала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 січня 2008 року між відповідачем по справі ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством комерційним банком Приват Банк було укладено кредитну угоду № IFRWGA про надання строкового кредиту на загальну суму 59 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% на рік на суму залишку кредиту з терміном повернення кредиту до 29 квітня 2026 року.

Відповідно до договору іпотеки від 29 січня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційним банком Приват Банк та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 надав в іпотеку належне йому майно, а саме житловий будинок загальною площею 232,20 м2, житловою площею 98,4 м2, земельну ділянку площею 0,1449 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Рогатинського районного суду від 26 березня 2014 року, яке набуло законної сили 05 квітня 2014 року, було частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приват Банк до ОСОБА_1 . Звернуто стягнення по заборгованості за кредитною угодою №IFRWGA від 29 січня 2008 року, укладеною між комерційним банком Приват Банк та ОСОБА_1 , що станом на 06 лютого 2013 року в сумі 124685, 69 долари США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 лютого 2013 року становило 996 238, 69 грн., на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 232,20 м2, житловою площею 98, 4 м2 та земельну ділянку площею 0,1449 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 і які згідно договору купівлі-продажу від 15 січня 2003 року належить відповідачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцю с.Довголука Стрийського району Львівської області, жителю АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанкз укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування, перебудови з проведенням дій щодо отримання кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а також надання ПАТ КБ ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. 20 травня 2014 року у справі видано виконавчий лист, який 23 липня 2014 року направлено позивачу.

Рішенням Рогатинського районного суду від 02 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № IFRWGA від 29 січня 2008 року в розмірі 29 312,35 долари США процентів за користування кредитом за період з 15 липня 2013 року по 15 березня 2017 року, що за курсом 26,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15 березня 2017 року становить 788 502,21 грн. та 11 827,53 грн. судового збору. Рішення набуло законної сили 19 серпня 2017 року. 20 жовтня 2017 року видано виконавчий лист, який цього ж дня направлено стягувачу.

09 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 970 про звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 29 січня 2008 року приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою Л.О. за реєстровим номером 377, передане в іпотеку акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк", яке є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна пропонується задовольнити вимоги АТ КБ "Приватбанк" шляхом перерахування коштів на рахунок "АТ КБ "Приватбанк" у сумі 308 695 доларів США 59 центів, що становить 8 563 512 гривень. Строк за який проводиться стягнення - одинадцять років три дні, а саме з 29 січня 2008 року по 01 лютого 2019 року. Виконавчий напис набрав чинності з 09 квітня 2019 року та має бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення.

Постановою старшого державного виконавця Рогатинського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франрківському району Івано-Франківської області Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Костишин Н.В. від 12 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження № 67493652 з примусового виконання виконавчого напису №970 від 09 квітня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., відповідно до якого звернено стягнення на нерухоме майно домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 29 січня 2008року приватним нотаріусом Рогатинського районногонотаріального округу Дзерою Л.О. за реєстровим номером 377, передане в іпотеку акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк", яке є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна пропонується задовольнити вимоги АТ КБ "Приватбанк" шляхом перерахування коштів на рахунок "АТ КБ "Приватбанк" у сумі 308 695 доларів США 59 центів, що становить 8 563 512 гривень.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Статтею 50 Закону «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15

Як вбачається з виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення, становить одинадцять років три дні, а саме з 29 січня 2008 року по 01 лютого 2019 року.

Судом встановлено, що рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2014 року було частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 . Звернуто стягнення по заборгованості за кредитною угодою №IFRWGA від 29 січня 2008 року, укладеною між комерційним банком Приват Банк та ОСОБА_1 станом на 06 лютого 2013 року в сумі 124685, 69 долари США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 лютого 2013 року становило 996 238, 69 грн. на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 232,20 м2, житловою площею 98, 4 м2 та земельну ділянку площею 0,1449 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 і які згідно договору купівлі-продажу від 15 січня 2003 року належить відповідачу ОСОБА_1

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,0 кв. м для квартири та 250,0 кв. м для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до та після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», залишаються в силі, а їх виконання припиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону.

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосовується при одночасній наявності всіх перерахованих умов.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 726/1538/16-ц (провадження № 14-111цс19).

На підставі рішення Рогатинського районного суду від 02 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № IFRWGA від 29 січня 2008 року в розмірі 29 312,35 долари США процентів за користування кредитом за період з 15 липня 2013 року по 15 березня 2017 року, що за курсом 26,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15 березня 2017 року становить 788 502,21 грн.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено, що відповідно до спірного виконавчого напису нотаріуса, звернено стягнення на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 29 січня 2008 року приватним нотаріусом Дзерою Л.О. в рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2008 року, що перевищує визначений у ст.88 Закону України «Про нотаріат» трьохрічний строк з дня виникнення права вимоги, а також повторно звернуто стягнення на предмет застави - домоволодіння та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , стягнуто суму заборгованості, яка уже була стягнута на підставі рішення суду, що свідчить про наявність спору щодо розміру заборгованості.

Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн. 00 коп. згідно квитанції № ПН 19444 від 19 листопада 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №970 від 09 квітня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 908 гривень понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, МФО 305299.

Третя особа: Бондар Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, місцезнаходження 49000 Дніпропетровська область м.Дніпро, вул.Центральна 6/9.

Суддя О.О.Гаврилюк

Повний текст рішення складено 21 червня 2022 року.