Справа № 405/4778/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Кіровоградської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Держави України в особі Державної казначейської служби України та Кіровоградської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду в розмірі 657 500 грн. В обґрунтування позову вказав, що 05.09.2013 року щодо нього було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000047 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 368 КК України, а з 06.09.2013 року почалося незаконне та провокативне втручання правоохоронних органів в особисте життя позивача у вигляді проведення негласних слідчих дій. 16.09.2013 року позивача було затримано в службовому офісі за підозрою у вчиненні злочину, проведено обшук офісу та особистий обшук, а з 16.09.2013 року по 21.09.2013 року позивач перебував у слідчому ізоляторі. 17.09.2013 року позивачу було вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного злочину. 31.01.2014 року прокуратурою затверджено обвинувальний акт відносно позивача про вчинення ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369; ч.ч. 1, 4, ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України та направлено його до суду. В подальшому прокуратура змінила обвинувальний акт та його дії перекваліфікувала за ч. 2 ст. 369-2, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України. Вказав, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.08.2016 року та ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21.08.2019 року позивача було виправдано.

Зазначив, що він був незаконно притягнутий до кримінального провадження, досудового розслідування, тривалого судового розгляду. Щодо позивача застосовувався запобіжний захід у вигляду тримання під вартою, він був обмежений у свободі пересування та спілкування, перебував під арештом 6 місяців. Для винесення застави позивач та його дружина були змушені брати гроші в борг, для повернення яких він був змушений продати квартиру та офіс. На даний час позивач та його дружина не мають свого житла, а позивач не має й офісу для здійснення адвокатської діяльності. Вважає, що внаслідок даного кримінального провадження йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі, гідності та ділової репутації, порушенні нормальних життєвих зв`язків з родиною та оточуючими людьми, погіршенні стану здоров`я, для відновлення яких потрібно докласти надзвичайних зусиль. Так, позивач являється публічною людиною, юристом, який надає послуги у сфері права, мав заслужений авторитет і повагу з боку жителів міста, клієнтів, оточуючих людей. Однак відкриття кримінального провадження, перебування позивача у статусі підозрюваного та обвинуваченого негативно відобразилося на авторитеті позивача. За таких обставин, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.09.2020 року, просить стягнути з Державного бюджету України відшкодування моральної шкоди у розмірі 657500 грн., завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.09.2020 року представник відповідача Кіровоградської обласної прокуратури подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що позивач жодних доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями органів досудового розслідування, прокуратури та негативним наслідками для нього у вигляді приниження честі, гідності та ділової репутації, погіршення стану здоров`я не надав. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає принципам рівності поміркованості, розумності та справедливості. Також вказав, що суб`єктом відповідальності є держава, а не конкретний судово-слідчий орган, що заподіяв шкоду, а тому Кіровоградська обласна прокуратура не є належним відповідачем у справі. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

08.10.2020 року представник Державної казначейської служби України подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає та зазначив, що органи Казначейства не уособлюють державу як власника коштів і виступають у судових справах як органи, які уповноважені державою провести відповідні перерахування за рахунок бюджетних коштів. Вважає, що позивачем завищено розмір моральної шкоди та не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників, які здійснювали досудове слідство, та моральною шкодою, завданою позивачу. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач 02.12.2021 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі.

Представник Кіровоградської обласної прокуратури 01.02.2022 року подала до суду заяву, в якій доводи відзиву на позовну заяву підтримала, просить розгляд справи провести без її участі.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 за освітою юрист, з 1997 року по 2019 рік здійснював юридичну практику та надав послуги у сфері права (а.с. 11, 12, 13-15).

05.09.2013 року до ЄРДР було внесено відомості за № 0000047 про виявлення правоохоронними органами факту вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 368 КК України.

06.09.2013 року ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Кіровоградської області надано дозвіл слідчому в ОВС відділу Прокуратури Кіровоградської області на проведення відносно адвоката ОСОБА_1 негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді спостереження за ним у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження, а також за його службовим кабінетом та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж мобільного зв`язку, які використовує ОСОБА_1 (а.с. 22-24).

16.09.2013 року з 13:00 год. по 14:25 год. слідчим в ОВС відділу Прокуратури Кіровоградської області було проведено обшук у службовому офісі ОСОБА_1 (а.с. 25-28) та того ж дня ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 29-30). Наступного дня ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.09.2013 року клопотання слідчого в ОВС відділу Прокуратури Кіровоградської області задоволено, застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяця до 13.00 год. 16.11.2013 року та визначено суму грошової застави у розмірі 57350 грн. (а.с. 31-32).

17.09.2013 року ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_2 в борг 15000 доларів США, які були отримані дружиною ОСОБА_3 в його інтересах, які він зобов`язався повернути до 01.10.2013 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 62).

Як вбачається з довідки про звільнення Кіровоградського СІЗО серії КІР № 01264 ОСОБА_1 з 16.09.2013 року по 21.09.2013 року перебував у слідчому ізоляторі, звідки був звільнений у зв`язку із внесенням грошової застави у розмірі 57350 грн. (а.с. 33).

23.09.2013 року ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири, згідно якого він продав останньому квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за 78190 грн. (а.с.63-65).

23.09.2013 року ОСОБА_1 повернув ОСОБА_2 15000 доларів США, та останній повернув розписку від 17.09.2013 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 23.09.2013 року (а.с. 62).

Також, 23.09.2013 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 належну йому 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 67-68, 69-72).

31.01.2014 року Прокуратурою Кіровоградської області затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000047 відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369; ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 35-38), а 29.07.2015 року кваліфікацію дій ОСОБА_1 було змінено на ч. 2 ст. 369-2; ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України (а.с. 39-40).

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.08.2016 року в кримінальній справі № 405/2777/14-к ОСОБА_1 виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 369-2; ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України (а.с. 41-52).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21.08.2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.08.2016 року змінено, ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано, оскільки не встановлено достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпано можливості їх отримання (а.с. 53-59).

Таким чином, ОСОБА_1 перебував під слідством та судом у період з 06.09.2013 року (початок проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_1 ) по 21.08.2019 року (набрання виправдувальним вироком законної сили), а всього 71 місяць та 15 днів.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.08.2020 року № 19488811 ОСОБА_1 не має зареєстрованих прав на нерухоме майно (а.с. 16).

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Державу Україна в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів).

Крім того, як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Отже, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення моральної шкоди до належних відповідачів.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина, а також незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.

Частинами п`ятою та шостою статті 4 Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Стаття 13 цього Закону встановлює, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто цим Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Вказаний закон визначає мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» у 2022 році мінімальна заробітна плата з 01 січня до 30 вересня установлена у місячному розмірі на рівні 6500 грн.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Суд вважає, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0000047 відносно позивача та тривалий (більше 5 років) судовий розгляд відповідної кримінальної справи, за наслідками якого позивача виправдано, спричинили позивачу душевні страждання, психологічне напруження, переживання, розчарування, психологічний стрес та відчуття невизначеності, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, тобто заподіяли йому моральну шкоду.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача про відсутність у нього належного йому на праві власності житла саме внаслідок кримінального провадження, оскільки на момент початку досудового розслідування за позивачем було зареєстроване право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яким позивач розпорядився шляхом укладання договору дарування із ОСОБА_2 .

Так само, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження продажу позивачем приміщення свого службового офісу, наявності у позивача перешкод у спілкуванні з родиною, погіршення стану здоров`я та наявності причинно-наслідкового зв`язку між цими негативними явищами та кримінальним провадженням.

Відтак, беручи до уваги характер (здійснення відносно позивача негласних слідчих (розшукових) дій протягом 10 днів, перебування під вартою 5 днів та відсутність інших запобіжних заходів відносно позивача) та тривалість вимушених змін у житті позивача (здійснення кримінального провадження майже 6 років), глибину душевних страждань, шкоду діловій репутації позивача, заподіяних позивачу внаслідок кримінального провадження, що призвело до погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань в тому числі у сфері права, необхідність продажу частини нерухомого майна, погіршення відносин з оточуючими людьми, пов`язаним з професійною сферою позивача, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, характер немайнових втрат та можливість їх відновлення та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд визначає розмір компенсації моральної шкоди в сумі 6500х71,5=464750 грн., що підлягає стягненню на користь позивача.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди 464750,00 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та враховує моральні страждання, які зазнав позивач внаслідок здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000047 відносно позивача та судового розгляду відповідної кримінальної справи, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Кіровоградської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 464750,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний