печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2022 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Вовк С. В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № 55382123, відкритого постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 13 грудня 2017 року, для примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем і зареєстрованого у реєстрі № 2872, про звернення стягнення на автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано судді Писанцю В. А., для розгляду, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

06 грудня 2021 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 481 від 02 грудня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, та передано судді Вовк С. В., згідно з протоколом.

З матеріалів заяви вбачається, що 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, реєстровий номер № 2872, відповідно до якого звернуто стягнення на заставлене майно, а саме: автомобіль марки MITSUBISHI (модель PAJERO, 2008 року випуску, колір чорний, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ), що належить на праві власності ОСОБА_2 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна було запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно з договором про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, право вимоги за договором кредиту № 122/08-ФЛ від 24 січня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 , первісний кредитор відступив права вимоги на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами та договорами забезпечення, а саме: договором застави № 122/08/01 від 24 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба О. А., реєстровий № 134.

У подальшому згідно з договором купівлі-продажу права вимоги № 14.05/02, посвідченого 14 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В. і зареєстрованого за № 308, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступив права вимоги за договором кредиту № 122/08-ФЛ від 24 січня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до відкритої інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження 55382123 відкрито 13 грудня 2017 року і знаходиться на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Норми Цивільного процесуального кодексу України за аналогією із нормами КАС також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 378 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 181 КАС (статті 287 КАС у чинній редакції).

Отже нормами ЦПК та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Саме такого правового висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/117.

Прикметно зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, у відкритті провадження за заявою суд відмовляє.

За приписами частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-23, 186, 442, 446, 255, 261, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № 55382123, відкритого постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 13 грудня 2017 року, для примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем і зареєстрованого у реєстрі № 2872, про звернення стягнення на автомобіль.

Роз`яснити заявнику його право звернутися із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через суд першої інстанції, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя С. В. Вовк