Справа № 359/9269/21
Провадження № 2/359/807/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

«02» червня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Івковій Д.Л.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

27.09.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій відповідача у розмірі 4880,70грн., моральну шкоду в розмірі 30000 гривень та понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2500 гривень (а. с. 1-7).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2021, який набрав законної сили 30.06.2021, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Їй під час досудового розслідування та судового розгляду було надано статус потерпілої у кримінальному провадженні, внесеному 29.01.2021 до ЄРДР за № 0000125 за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст. 122 КК України.

Також, зазначає, що вказаним вироком встановлено, що 01.01.2021 ОСОБА_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 , - завдав їй кулаками рук тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки правого ока, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження, закритої черепно-лицьової травми у вигляді забійної рани лівої брови, параорбітального синця лівого ока, перелому нижньої та медіальної стінок лівої орбіти зі зміщенням уламків та уламкового перелому голівки 5 п`ясної кісти зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичного експерта №48д від 31.03.2021. Таким чином, засуджений ОСОБА_2 умисно спричинив їй середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач зазнала фінансових втрат на медичне обстеження та лікування у розмірі 4880 грн.70 коп. Зазначає, що завдана їй матеріальна шкода підтверджена документально, фіскальними чеками № від 11.01.2021 на суму 196 грн. 00 коп.; № від 19.02.2021 на суму 187 грн. 30 коп.; № від 04.01.2021 на суму 1079 грн. 90 коп.; № від 05.01.2021 на суму 900 грн. 00 коп.; № від 13.01.2021 на суму 375 грн. 00 коп.; № від 04.01.2021 на суму 612 грн. 50 коп. та квитанціями за медичні послуги Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування № 957516054 від 08.01.2021; № 860317672 від 08.01.2021; № 408557599 від 08.01.2021; № від 08.01.2021; № 282426566 від 08.01.2021; № від 08.01.2021; № 228471506 від 08.01.2021, квитанцією до прибуткового касового ордера № 9354 від 04.01.2021 - на загальну суму 4880 грн. 70 коп.

Вказує, що необхідність придбання лікарських препаратів документально підтверджено медичним закладом згідно записів, наявних в медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_1 № 49984 та долученого до позовної заяви копією листа призначених медичних препаратів від 11.01.2021.

Внаслідок завдання їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , останній було завдано моральної шкоди. В момент отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Крім того відчуває почуття приниженої гідності, образи, обурення поведінкою винуватця, оскільки тривалий час знаходилася на лікуванні, а відповідач навіть упродовж 3-х місяців досудового розслідування жодного разу не поцікавився станом її здоров`я та не попросив вибачення. Разом з тим, у зв`язку з порушенням нормального функціонування травмованої руки, вона наразі обмежена у фізичній активності, яка була присутньою до отримання травми, та у виконанні повсякденних функцій та наразі травмована рука не відновила в повному обсязі свою роботу. Порушення сну, постійні головні болі, знервованість та побоюваннях щодо майбутнього стану здоров`я, яке погіршилося після перенесених подій, все це, в свою чергу, також завдало їй моральної шкоди.

Крім того, весь період намагання поновити порушені права, життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача - ОСОБА_2 останньою понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які вона могла б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування органу досудового розслідування та суду, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. На момент її звернення, відповідач не сплатив жодної копійки в рахунок відшкодування ні матеріальної, ні моральної шкоди, завданої його неправомірними, суспільно-небезпечними діями її здоров`ю, не надавав їй допомоги як на місці скоєння кримінального правопорушення, так і в подальшому, не цікавився станом здоров`я та не приймав ніякої участі у її видужуванні. ОСОБА_2 формально визнав свою вину у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження, однак, не розкаюється у вчиненому.

Позивач зазначає, що сума моральної шкоди в розмірі 30000 гривень відповідає характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких вона зазнала та на даний час продовжує зазнавати, характеру немайнових втрат, стану її здоров`я, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по сплаті витрат на правову допомогу у розмірі 2500 гривень.

Згідно письмових заперечень від 14.12.2021 (а. с. 52), а також відзиву від 28.12.2021 (а.с.64-66) відповідач ОСОБА_2 просить відмовити у задоволені позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, при цьому зазначає, що сплатив присуджені з нього на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 18000 гривень, і виконавче провадження № 66433103 було закрито. При цьому вказує, що не заперечує проти фінансових витрат на медичне обстеження та лікування у розмірі 4880 грн. 70 грн., водночас просить відмовити у задоволенні позову. Щодо відшкодування моральної шкоди, вважає, що доказів заподіяння моральної шкоди не надано, тому суму 30000 гривень вважає безпідставною та не обґрунтованою. Щодо витрат на правову допомогу вказує, що всі юридичні витрати присуджені на користь позивача в сумі 18000 гривень, ним сплачені.

Ухвалою від 15.10.2021 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 50).

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач заперечував проти позову та просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 3 роки з покладенням на нього відповідно до ст. 75 К України обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання (а. с. 8-11).

За змістом вказаного вироку встановлено, що вночі 01.01.2021 ОСОБА_2 після вживання спиртних напоїв поїхав до місця проживання своєї колишньої дівчини ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 , з метою з`ясування особистих стосунків, де в цей час знаходилась ОСОБА_1 .. В подальшому близько 05.00 годин у ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився у кімнаті 66 по АДРЕСА_2 , виник злочинний намір спрямований на заволодіння майном ОСОБА_3 , а саме мобільного телефону марки iPhone 7+.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_1 два удари кулаком правої руки в ділянку голови та один удар кулаком правої руки в ділянку кисті правої руки, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки правого ока, яке має ознаки легкого тілесного ушкодження; закритої черепно-лицьової травми у вигляді забійної рани лівої брови, параорбітального синця лівого ока, перелому нижньої та медіальної стінок лівої орбіти зі зміщенням уламків та уламкового перелому голівки 5 п`ясної кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 48д від 31.03.2021. Таким чином, ОСОБА_2 , вчинив умисні дії, що виразились у нанесенні середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України. Доказами вчинення ОСОБА_2 указаних злочинів, є надані ним в ході судового розгляду покази.

Вирок набрав законної сили 30.06.2021 (а.с. 8-11).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у редакції від 24.10.2003, вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу вимог ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Дослідивши надані позивачем письмові докази щодо понесених матеріальних витрат, встановлено наступне.

Дослідженням наданої суду медичної документації на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 12-32) встановлено, що позивач проходила медичне обстеження комп`ютерну томографію головного мозку, нижньої та верхньої щелепи за направленнями лікаря-травматолога (04.01.2021) та хірургу-стоматолога (05.01.2021), а також здавала аналізи та приймала призначені їй лікарські препарати. Відповідно до наданих копій квитанцій на оплату медичних послуг та придбання лікарських засобів позивачем витрачено кошти на загальну суму 3893 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанціями (а. с. 33-38), а саме: квитанція № від 08.01.2021 30 гривень 00 копійок, квитанція № 860317672 від 08.01.2021 35 гривень 00 копійок, квитанція до прибуткового касового ордеру № 9354 від 04.01.2021 950 гривень 00 копійок, квитанція № 108852 від 19.02.2021 187 гривень 30 копійок, квитанція № 98262 від 04.01.2021 1079 гривень 90 копійок, квитанція № 56315 від 11.01.2021 196 гривень 00 копійок, квитанція № від 05.01.2021 на суму 900 грн. 00 коп.; квитанція № 408557599 від 08.01.2021 68 гривень 00 копійок; квитанція № від 08.01.2021 114 гривень 00 копійок, квитанція № 282426566 від 08.01.2022 92 гривень 00 копійок, квитанція № від 08.01.2022 160 гривень 00 копійок, квитанція № 228471506 від 08.01.2022 81 гривень 00 копійок (а.с.33-34,36-38).

При цьому копії квитанцій, які знаходяться на а.с. 35, внаслідок якості їх друку, не дають можливості встановити належність цих доказів, оскільки по ним не можливо встановити ні суму витрачених коштів, ні назву лікарських засобів. А тому вони не враховуються судом, оскільки позивачем не доведена належність цих доказів.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вище викладеного позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином підлягають частковому задоволенню на загальну суму 3893 гривні 20 копійок.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п. п. 3, 9 Постанови від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд враховує характер та ступінь моральних страждань позивача, які були спричинені фізичним болем внаслідок нанесених середньої тяжкості тілесних ушкоджень, в тому числі перелому нижньої та медіальної стінок лівої орбіти зі зміщенням уламків та уламкового перелому голівки 5 п`ясної кісти зі зміщенням уламків, що були наслідком нанесення ударів в голову та обличчя, потягли за собою тривалий розлад здоров`я та тривале лікування, а також враховує моральні страждання та душевні переживання з приводу протиправної поведінки відповідача, що мав перевагу у фізичній силі та наносив удари кулаками рук з очевидною і достатньою силою, наслідком яких були спричинені позивачу вище зазначені переломи, а також враховує тривалість протиправної поведінки відповідача, який не заперечував доводів позивача, що не пропонував допомогу у лікуванні, добровільно не відшкодував заподіяну шкоду, а сплатив лише стягнуті з нього судом витрати на правову допомогу, понесені позивачем під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

З урахування викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, а визначений позивачем розмір відшкодування у сумі 30000 гривень повністю відповідає заподіяній позивачу моральній шкоді (характеру та ступеню фізичних та душевних страждань) , тривалості цих негативних наслідків, а також засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Крім того, у зв`язку з заявленою позивачем вимого щодо відшкодування понесених нею витрат на оплату правової допомоги адвоката, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру» визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Виходячи з приписів чинного законодавства, а також вимог, зазначених у ст. 133 ЦПК України, поняття «судові витрати» за визначенням, включає в себе лише фактично понесені сторонами на дату постановлення відповідного судового рішення витрат, пов`язані з розглядом справи (судовий збір, витрати на послуги перекладача, витрати на судову експертизу, витрати на правничу допомогу тощо).

Зокрема, згідно п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.

Представником позивача до матеріалів позовної заяви було долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС № 8699/10, договір про надання правової допомоги № 01/21 від 09.02.2021, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 23.09.2021 та квитанцію про прийняття оплати послуг № 4 додатку № 12 до договору про надання правової допомоги № 01/21 від 09.02.2021 та протокол погодження обсягу, суті правової допомоги та розміру гонорару від 01.09. 2021 (а. с. 40-45).

Згідно яких, вартість консультації становить - 500 гривень, складання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення 2000 гривень (а. с. 44)

З урахуванням вище викладеного та вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 2500 гривень витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, а також судовий збір на користь держави в сумі 1816 гривень за вдома вимогами немайнового характеру, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) завдану вчиненням кримінального правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 3893 гривні 20 копійок, моральну шкоду в розмірі 30000 гривень, та понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 2500 гривень, всього на загальну суму 36393 гривні 20 копійок (тридцять шість тисяч триста дев`яносто три гривні двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір на користь держави в сумі 1816 гривень (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень).

В задоволенні іншої частини вимог щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 16.06.2022.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів