РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Семенюк Ю.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, просила усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті його батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказує на те, що вона з 2006 року перебувала з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках. На початок їхнього спільного проживання вона запитувала ОСОБА_4 , чому син ОСОБА_3 не приходить до нього, не спілкується, на що той пояснив, що вони посварилися, бо син вимагав, щоб він продав квартиру та віддав синові гроші. Таким чином, вона з відповідачем особисто не знайома, жодного разу його не бачила. В 2018 році ОСОБА_4 почав дуже хворіти, вони почали ходити в лікарню, вона доглядала за ним. Коштів на лікування не вистачало, він потребував сторонньої допомоги. ОСОБА_4 телефонував синові, з проханням допомогти, однак відповідач відмовився. ЇЇ дочка стала шукати відповідача в соціальних мережах, і коли знайшла його, написала повідомлення, щоб він прийшов до батька, бо той дуже хворий. Ніяких реакцій з боку відповідача не було. На її прохання, родичі ОСОБА_4 дзвонили до відповідача, повідомляли про батька, він не відгукувався. ІНФОРМАЦІЯ_1 коли ОСОБА_4 помер, вона намагалася зв"язатися з відповідачем, родичі повідомляли що батько помер, але на похорон він не прийшов. Після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріуса, щоб оформити спадкове майно, на що нотаріус повідомила, що син ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька. ЇЇ обурила ця ситуація, оскільки відповідач не надавав спадкодавцеві догляду, якого він потребував, відповідач самоусунувся від допомоги батькові, тягар догляду ліг на неї. Відповідач мав усі можливості надавати допомогу спадкодавцю, однак від цього ухилився, що є підставою для усунення його від права на спадкування. Вказані фактичні обставини стали підставами для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 22.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.06.2020 року задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 02.02.2021 року призначено у справі посмертну судово-медичну експертизу, зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.04.2021 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судове засідання на 13.12.2021, 02.02.2022,03.03.2022, 07.04.2022, 26.05.2022 року не з`явилися. Від адвоката Тищук К.П. надійшло клопотання про відкладення судового засідання на 26.05.2022 року на 14-00 год. з посиланням на неможливість прибути в судове засідання, оскільки знаходиться за межами міста Рівне. Від позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на неможливість прибути в судове засідання, оскільки в зв"язку з воєнним станом змушена була виїхати закордон, доказів на підтвердження причин неявки в судове засідання позивач та її представник не надали.

Позивач не був обмежений судом в належній реалізації його процесуальних прав, в той час, як сам позивач нехтував своїми процесуальними обов`язками щодо забезпечення у передбачені законом строки участі у розгляді справи особисто, через представника або поданням заяви про розгляд справи без участі позивача (представника позивача) за заявленим ним позовом від якого позивач не відмовлявся.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що ОСОБА_4 помер від пневмонії, а не від хронічних захворювань. Син не знав, про смерть батька, йому не повідомили, дії позивачки були недобросовісні. Доводи позивачки не підтверджені, що ОСОБА_4 потребував допомоги, що перебував у бузпорадному стані, та що син ухилявся від надання допомоги батькові.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснила, що з ОСОБА_4 проживали як чоловік та дружина в більшості на дачі. ОСОБА_4 хотів спілкуватися з ОСОБА_3 , той його не пускав до хати. Вона дзвонила родичам, щоб повідомили, що батько захворів, ОСОБА_3 не приїжджав, на похорон теж не прийшов. Коли жили в Рівному, то жили у квартирі ОСОБА_4 . Батько потребував лікування, допомоги, однак син не допомагав, все робила вона. Витрати на поховання були теж за її кошти. У батька був телефон сина, у неї не було.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що є двоюродною сестрою відповідача, є сусідами з ОСОБА_2 по дачі. Неодноразово там зустрічала ОСОБА_2 з ОСОБА_4 . ОСОБА_4 казав, що їй допомагає по дачі, а вони є просто сусіди, мови про те, що вони чоловік та дружина не було. ОСОБА_4 казав, що син ОСОБА_3 купив йому слуховий апарат, вони спілкувалися. Весною 2019 року у поліклініці її мама зустріла ОСОБА_4 , говорив з мамою.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що є другом відповідача, ОСОБА_3 казав, що його не повідомили про смерть батька, був схвильований, казав, що помер батько, а він навіть не міг попрощатися. ОСОБА_3 встановлює жалюзі, працює по замовленню, тому їздить у відрядження.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснив, що з померлим працювали на Рівне Азоті, були сусідами. В спілкуванні ОСОБА_3 з батьком були дружні. З 2018 року з ОСОБА_4 не спілкувався, більше спілкувався з ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що батько ОСОБА_3 був здоровим чоловіком, їздив на могилки, в ОСОБА_3 з батьком були нормальні відносини, сиділи разом на кухні, міг випити. ОСОБА_4 ходив сам до останнього. Відомо, що ОСОБА_3 купував батькові слуховий апарат, робили ремонт в квартирі на АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_2 з ОСОБА_4 жили багато років, взагалі не знала, що вони не одружені. За пів року перед смертю погано себе почував, потребував лікування, допомагали йому ОСОБА_2 з її дочкою. ОСОБА_3 на похоронах не був. Зустріла ОСОБА_4 за шість місяців до смерті, він ішов від друга.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_2 з ОСОБА_4 жили давно, як повноцінна сім"я, разом ходили в гості. Знала, що у нього є син ОСОБА_3 , але ОСОБА_3 йому не дзвонив. Зустрічалися у селі Симонів на дачі, вели господарство. ОСОБА_2 жила з ОСОБА_4 у його квартирі понад 10 років. Бачала ОСОБА_4 незадовго до смерті, змарнів. Дочка ОСОБА_2 ОСОБА_21 цікавилася за лікарів, казала, що збирають ОСОБА_4 на операцію, питала за гроші щоб позичити. З сином ОСОБА_3 не знайомі, ОСОБА_2 казала, що він не цікавиться батьком. За тиждень до смерті ОСОБА_4 бачила на автовокзалі, вони їхали з дачі, її з дачі дещо везли.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 суду пояснила, що є троюродною сестрою ОСОБА_2 , ОСОБА_2 з ОСОБА_4 приїжджали в гості, як подружжя були. На Різдво 2019 році приїжджали до них ОСОБА_2 з ОСОБА_21 вже вели з машини ОСОБА_4 , йому вже було погано, потребував допомоги.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 суду пояснила, що є дочкою ОСОБА_2 , вона з ОСОБА_4 ходила всюди по лікарнях, доглядала. Батько плакав, що ОСОБА_3 не було. Мама з ОСОБА_4 жили разом, вели господарство. За рік до смерті ОСОБА_4 ставало погано, він почав худнути, місяців сім лежав, вона з мамою доглядали його, ходила по лікарнях, він потребував допомоги. Просила подзвонити ОСОБА_3 , він дзвонити не хотів, казав що не хотів його бачити.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 , батько завжди приходив до ОСОБА_3 , вітав його з Днем народження. На 30 років батько подарував ОСОБА_3 золоту цепочку. У ОСОБА_4 з сином ОСОБА_3 були дружні відносини. Про смерть батька ОСОБА_3 ніхто не сказав.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 72 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру 58805925 від 18.12.2019 року після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа 6503060, від 11.11.2019 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою.(а.с.26)

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №356 від 01.07.2019 року померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що смерть настала від легенево-серцевої недостатності; двобічної гнійної бронхопневмонії (а.с.63)

Позивач здійснив поховання ОСОБА_4 , що підтверджується договорами замовлень на організацію та проведення поховань від 01.07.2019 та квитанцією до прибуткового касового ордера від 01.07.2019 року (а.с. 85-88).

Згідно Висновку експерта №17 від 12.04.2021 року 1. Згідно наданої медичної картки амбулаторного хворого, у ОСОБА_4 в період часу з 15.01.2014 року по 18.06.2019 року лікарями були відмічені такі паталогічні стани: захворювання шлунково-кишкового тракту: хронічний холецистит, хронічний гепатит, хронічний панкреатит; захворювання серцево-судинної системи: ішемічна хвороба серця, атеросклероз, кардіосклероз, фібриляція передсердь, тахісистолічна форма, функціональний клас ІІ, серцева недостатність ІІА; урологічні захворювання: гострий цистит, доброякісна гіперплазія передміхурової залози (аденома простати) І ступеня, хронічний простатит, папілома сечового міхура Tumor сечового міхура? Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у нього гістологічно було підтверджено наявність злоякісного новоутворення передміхурової залози- аденокарциноми. Окрім того, у висновку експерта №356 від 01.07.2019 року зазначено, що смерть ОСОБА_4 настала від двобічної гнійної плевропневмонії, протікання якої ускладнелося розвитком ендогенної інтоксикації. Викладенний висновок про причину смерті був підтверджений виявленими характерними змінами тканини легень, а також результатами судово-медичної експертизи мікропрепаратів шматочків внутрішніх органів - "гнійно-фіброзна пневмонія". 2. Узагальнюючи з медичної точки зору клінічне протікання відмічених захворювань серцево-судинної, сечо-статевої та травної систем, експертна комісія зазначає, що вказані захворювання є хронічними, розвивалися протягом багатьох років і, як в періоди загострень, так і в стані ремісії потребували постійного медичного нагляду та періодичного амбулаторного чи стаціонарного лікування, але відповідних повноцінних записів у медичній документації немає. 3. 4. Виходячи з того, що безпорадність - це стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, які забезпечують їй існування або оберігають її життя та здоров"я, та оцінюючи дані медичних документів, а саме відсутність клінічних вимптомів та захворювань, які беззаперечно перешкоджають самостійній руховій активності людини, судово-медична експертна комісія приходить до висновку, що ОСОБА_4 в період часу з 15.01.2014 року до 18.06.2019 року міг забезпечувати свої щоденні побутові потребижиттєдіяльності. Але, враховуєчи встановлену причину смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 від двобічної гнійної плевропневмонії, протікання якої супроводжувалося різким погіршенням загального стану, підвищенням температури тіла, розвитком дихальної недостатності різного ступеня, експертна комісія не виключає, що в період після 18.06.2019 року до настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 для підтримання належної якості життя, яка в кожному випадку визначається індивідуально, міг потребувати сторонньої допомоги та догляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.3, 5, 6 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Згідно ст. 1261 ПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України дозволяє зробити висновок, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

До предмету доказування за такою вимогою (ч. 5 ст. 1224 ЦК) відноситься безпорадний стан спадкодавця, потреба в отриманні допомоги, винний характер ухилення від надання допомоги з боку спадкоємця.

Як вказано в п.6 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, у п.4 листа ВССУ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред`явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, можливість її надання цією особою, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Враховуючи вказані норми законодавства та роз`яснення Пленуму, надаючи оцінку встановленим у справі фактичним обставинам, суд констатує наступне.

Спадкодавець ОСОБА_4 був особою похилого вік (на момент смерті їй виповнилось 72 років), мав проблеми із здоров"ям. Згідно висновку експерта ОСОБА_4 в період часу з 15.01.2014 року до 18.06.2019 року міг забезпечувати свої щоденні побутові потреби життєдіяльності. Але, враховуєчи встановлену причину смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 від двобічної гнійної плевропневмонії, протікання якої супроводжувалося різким погіршенням загального стану, підвищенням температури тіла, розвитком дихальної недостатності різного ступеня, експертна комісія не виключає, що в період після 18.06.2019 року до настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 для підтримання належної якості життя, яка в кожному випадку визначається індивідуально, міг потребувати сторонньої допомоги та догляду.

Неучасть відповідача у витратах та здійснені процедури поховання спадкодавці за змістом частини ч.5 ст.1224 ЦК України не може вважатись ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавиці.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_4 при житті потребував допомоги від відповідача, звертався до нього по допомогу, а той будучи обізнаним про необхідність надання такої допомоги та маючи можливість її надати, свідомо та умисно ухилявся від надання допомоги батькові.

Отже, враховуючи те, що позивачем не надано, а судом не здобуто доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, та не доведено, що він вчиняв умисні дії чи бездіяв з метою ухилитися від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2022 року.

Суддя І.О.Гордійчук