ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/482/22

Провадження № 22-ц/4820/950/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Наталія Василівна, Територіальний сервісний центр 6842 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області, про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 березня 2022 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н.В. (далі - приватний нотаріус Стожик Н.В.), Територіальний сервісний центр 6842 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області, про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними.

ОСОБА_3 зазначив, що з 20 серпня 2020 року він перебуває із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. За умовами укладеного подружжям шлюбного договору все майно, у тому числі рухоме та нерухоме, придбане та/або набуте ними після реєстрації шлюбу, є особистим майном і належить тому з подружжя, на чиє ім`я воно придбане або набуте.

10 листопада 2020 року позивач придбав автомобіль «HYUNDAI SONATA», 2016 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - автомобіль), який належав йому на праві особистої приватної власності. Під час спільного проживання ОСОБА_4 повідомила йому неправдиві відомості про обов`язковість одержання дружиною довіреності на майно чоловіка. У зв`язку з цим 7 вересня 2021 року він видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Стожик Н.В., якою уповноважив ОСОБА_4 розпоряджатися автомобілем. За цією довіреністю 4 грудня 2021 року ОСОБА_4 продала автомобіль ОСОБА_5 .

Оскільки позивач склав довіреність під впливом обману, а відповідачі уклали договір купівлі-продажу автомобіля всупереч його волі, то ці правочини є недійсними в силу ст.ст. 203, 215, 230, 231, 232 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_3 просив суд:

визнати недійсною довіреність від 7 вересня 2021 року, видану приватним нотаріусом Стожик Н.В. від його імені про уповноваження ОСОБА_4 розпоряджатися автомобілем;

визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 4 грудня 2021 року №6842/2021/2963256, укладений між ним в особі ОСОБА_4 , яка діяла на підставі доручення продавця, та ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

Одночасно з позовом ОСОБА_3 подав суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що ОСОБА_5 може незаконно відчужити автомобіль, який належить позивачу на праві власності, що унеможливить реальне виконання рішення суду та порушить його законні права.

ОСОБА_3 просив суд накласти арешт на автомобіль.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 березня 2022 року в забезпеченні позову відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_3 не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. До того ж заявлений ОСОБА_3 захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу про вжиття заходу забезпечення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 організувала дії з метою незаконного заволодіння автомобілем, а тому відмова у забезпеченні позову унеможливить реальне виконання рішення суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, указуючи на її законність та обґрунтованість.

У своїх поясненнях на апеляційну скаргу Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області зазначив, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 і приватний нотаріус Стожик Н.В. не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 10 листопада 2020 року ОСОБА_3 був власником автомобіля.

7 вересня 2021 року ОСОБА_3 видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Стожик Н.В., якою уповноважив ОСОБА_4 розпоряджатися автомобілем із правом продажу його за встановленим законом порядком, обміну, страхування, здачі в оренду, передачі в позику, зміни номерних агрегатів і вузлів.

4 грудня 2021 року між ОСОБА_3 , від імені якого діяла ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу №6842/2021/2963256 транспортного засобу, за умовами якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 автомобіль за 339 600 грн.

Між сторонами виник спір з приводу дійсності указаних довіреності та договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Застосовані норми права

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

При вирішенні питання про забезпечення позову у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (див. постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18).

Предметом спору у справі за позовом ОСОБА_3 є визнання недійсними довіреності на право розпорядження автомобілем від 7 вересня 2021 року та договору купівлі-продажу транспортного засобу від 4 грудня 2021 року.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_3 вказав на можливість відчуження ОСОБА_5 автомобіля до закінчення розгляду судового спору.

Наразі, позивач не подав суду доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що підстави для забезпечення позову ОСОБА_3 відсутні.

Посилання ОСОБА_3 на обґрунтованість заяви про забезпечення позову та неналежну оцінку судом зібраних доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Висновок суду першої інстанції про неспівмірність заявленого ОСОБА_3 заходу забезпечення позову є помилковим, однак ця невідповідність не вплинула на правильність вирішення питання, тому в силу ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду не може бути скасована.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 березня 2022 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 1 червня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Кульбаба А.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 20