Справа № 296/2834/22
УХВАЛА

Іменем України

"06" червня 2022 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Житомирська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини до дня смерті ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали заяви, суддею встановлено недоліки, які унеможливлюють відкриття провадження у справі та обумовлюють необхідність залишення заяви без руху з таких підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку. Указаний перелік не є вичерпним.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(надалі - Постанова) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Отже, справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Проте, дана заяви про встановлення факту спільного проживання, не містить як конкретної мети з якою необхідно заявнику встановлення даного факту так і обґрунтувань які юридичні наслідки породжує встановлення даного факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, доказів того, що не встановлення даного юридичного факту перешкоджає заявнику у здійсненні нею своїх особистих немайнових чи майнових прав, чи посилань на їх наявність.

Зокрема, в заяві вказуються підстава її подання - майбутнє народження дитини заявницею, батьком якої буде померлий ОСОБА_2 , вирішення інших потенційних юридичних проблем, в тому числі - питання спадщини. Тобто із заяви вбачається, що встановлення факту спільного проживання є необхідним для виникнення декількох юридичних наслідків: встановлення батьківства та прийняття спадщини. Крім того, вказується також про необхідність вирішення інших потенційних юридичних проблем, тобто без чіткого зазначення мети, що не дає можливості в даному випадку зробити висновок, чи дійсно факт про який просить заявниця є юридичним і чи тягне він правові наслідки для заявниці.

Загалом зазначення в одній заяві декількох юридичних наслідків, які матимуть місце у разі встановлення факту спільного проживання, не дозволяє виключити спір про право, який в одному випадку буде відсутній, а в іншому вбачатиметься.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним, відповідно до положень ч.1ст.185 ЦПК України, залишити без руху дану заяву, надавши заявнику строк, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня отримання даної ухвали, для усунення встановлених недоліків, про які зазначено судом вище, шляхом подання заяви в новій редакції з чітким зазначенням мети подання заяви про встановлення факту та доказів, які його підтверджують.

Суд роз`яснює, що відповідно до приписів ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк усуне визначені в ній недоліки, заява буде вважатися такою що подана в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повернута заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 294, 318, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Житомирська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк 10 (десять) днів з дня отримання даної ухвали, для усунення встановлених судом недоліків заяви.

Роз`яснити, що в разі якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк усуне визначені в ній недоліки, заява буде вважатися такою що подана в день первісного її подання до суду, якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повернута заявнику.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. Й. Адамович