Справа № 182/3640/22
Провадження № 2/0182/2295/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.11.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Багрової А.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Артемсіль про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку за час затримки та моральної шкоди.

Заяви по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь заборгованість по компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 39864,15 грн. та за додаткову відпустку в розмірі 7972,83 грн, стягнути на її користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення, стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 6500 грн (а.с.1-7).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у період з 21.05.2001 року по 02.08.2022 року вона знаходилась у трудових відносинах з державним підприємством „Артемсіль. 02.08.2022 року вона подала заяву про звільнення до Державного міськрайонного центру зайнятості населення м. Нікополь, відповідно до п.5-1 розділу ХІ Закону України „Про зайнятість населення, у зв`язку із переїздом на нове місце проживання ( ст. 38 КЗпП України). ДП „Артемсіль територіально знаходиться у м. Соледар в зоні проведення активних бойових дій, а вона фактично перебуває у м. Нікополь, де зареєстрована як внутрішньо переміщена особа відповідно до довідки ВПО від 28.06.2022 №1214-Відповідачем не була нарахована та відповідно не була виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2020-2022 роки тривалістю 50 календарних днів у розмірі 39864,15 грн., а також за 10 календарних днів додаткової відпустки у розмірі 7972,83. Підтвердженням існування заборгованості є заява про звільнення до Державного міськрайонного центру зайнятості населення м. Нікополь, яка видана їй Східним міжрегіональним Управлінням державної служби України з питань праці та довідка з державного реєстру фізичних осіб платників податків від 10.09.2022 року. Отже, з 03.08.2022 року трудові відносини з ДП „Артемсіль були фактично припинені, але наказу про звільнення та розрахунку від відповідача вона так і не отримала. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню вказана сума заборгованості, а також середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Внаслідок протиправних дій відповідача їй завдано моральну шкоду, оскільки вона вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Зважаючи на воєнні дії, внаслідок чого вони залишились без свого житла та усього нажитого за все життя, щомісячної заробітної плати, зважаючи на економічний стан країни, знецінення національної валюти, це було досить важко. Вона через дії відповідача зазнала душевні страждання, наслідком яких стало погіршення фізичного та духовного стану. Внаслідок поганого самопочуття вона була вимушена звернутись до медичних закладів, а саме до лікаря-терапевта. Вона оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 6500 грн.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с. 43-45), просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що позивач ОСОБА_1 до сьогоднішнього дня є працівником ДП „Артемсіль і ніяких заяв щодо її звільнення до відділу кадрів підприємства не надходило. Згідно з Наказом від 15.06.2022 року №79к в ДП „Артемсіль з нею призупинено трудові відносини з 16.06.2022 року до дня припинення або скасування воєнного стану. Центр зайнятості не повідомляв роботодавця про звільнення працівника ОСОБА_1 , а отже провина роботодавця в затримці остаточного розрахунку чи у видачі наказу відсутня. Оскільки позивачем не доведено протиправність дій відповідача відносно позивача, то вважає недоведеною і моральну шкоду.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 05.10.2022 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження (а.с.28-29).

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено.

Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо остаточного розрахунку з працівником переселенцем , який подав заяву про припинення трудового договору через Центр зайнятості за місцем свого проживання, оскільки не має змоги звільнитися у зв`язку з неможливістю продовження роботи за попереднім місцем проживання.

За стандартними правилами працівник розв`язує питання звільнення з роботи безпосередньо з роботодавцем.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану» (набрав чинності 07.05.2022) внесено зміни до законів України «Про зайнятість населення» та «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у частині припинення трудових відносин.

Внутрішньо переміщена особа має право припинити трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору.

Форма такої заяви затверджена наказом Державного центру зайнятості від 07.05.2022 № 45 (ознайомитися з цією формою можна в центрах зайнятості). Датою припинення трудового договору буде день, наступний за днем подання такої заяви.

Центр зайнятості зобов`язаний повідомити роботодавця про припинення трудових відносин особою в односторонньому порядку, а також повідомити Пенсійний фонд України та податкову службу.

Роботодавець, отримавши повідомлення про звільнення працівника від Центру зайнятості, повинен:

1) видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення. При цьому наказ про звільнення слід видавати тією датою, коли роботодавець фактично дізнався про звільнення працівника. А ось датою звільнення буде дата, зазначена Центром зайнятості в повідомленні про звільнення;

2) провести з працівником розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП. Так, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо ж працівник у день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок;

3) внести запис про звільнення до трудової книжки, що зберігається на підприємстві, або ж на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Із копії трудової книжки серії НОМЕР_1 видно, що 21.05.2001 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до ДП „Артемсіль(а.с.8-10) .

Відповідно до довідки від 28.06.2022 року № 1214- ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що зареєстрована в АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання в АДРЕСА_2 (а.с.15).

ОСОБА_1 02.08.2022 року через Нікопольський міськрайонний центр зайнятості подала заяву на ім`я роботодавця ДП „Артемсіль про звільнення з 03.08.2022 року у зв`язку з переїздом на нове місце проживання згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.16).

До позовної заяви ОСОБА_1 подала світлокопію листа Нікопольського міськрайонного центру зайнятості від 02.08.2022 року про направлення заяви ОСОБА_1 до ДП „Артемсіль, Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (а.с.17).

При цьому, суд звертає увагу на те, що докази отримання ДП „Артемсіль листа Нікопольського міськрайонного центру зайнятості від 02.08.2022 року та заяви ОСОБА_1 про звільнення в матеріалах справи відсутні. Натомість ДП „Артемсіль надає довідку, що ОСОБА_1 є працівником ДП „Артемсіль і від неї до підприємства заяви на звільнення не надходило (а.с. 49).

Як вбачається з відзиву відповідача на позовну заяву та доданих копій письмових доказів, наказом від 06.04.2022 року № 73к з 07.04.2022 року було зупинено роботу ДП „Артемсіль у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, запровадженням на території України воєнного стану та через знаходження підприємства у Соледарській міській територіальній громаді, яку включено до переліку територіальних громад, розташованих у районах ведення воєнних (бойових) дій (а.с.46)

Згідно з Наказом від 15.06.2022 року №79к в ДП „Артемсіль з працівником ОСОБА_1 призупинено трудові відносини з 16.06.2022 року до дня припинення або скасування воєнного стану (а.с. 51-54).

Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, що Центр зайнятості повідомив роботодавця ДП „Артемсіль про звільнення працівника ОСОБА_1 , а тому про вину роботодавця в затримці остаточного розрахунку чи у видачі копії наказу , не може бути мови.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх вимог, з боку позивача суду не надано.

Частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що оскільки ДП „Артемсіль не був повідомлений Центром зайнятості про звільнення ОСОБА_1 , то відповідно відсутні підстави вважати, що відповідач винен у затримці остаточного розрахунку перед позивачем, яка на даний час рахується працівником підприємства, а відповідно відсутні підстави для стягнення, на підставі ст. 117 КЗпП, з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку.

Беручи до уваги викладене вище, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, в тому числі і для задоволення похідних вимог про стягнення моральної шкоди.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 12, 13, 76,80, 81, 95, 141, 258, 263, 279 , 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Судовий збір у розмірі 1984,80 грн. компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 15.11.2022 року

Дані про учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач Державне підприємство „Артемсіль, , 84545, Донецька область, Бахмутський район, м. Соледар, вул. Чкалова, буд. 1-а.

Суддя: А. Г. Багрова