Справа №333/3279/20
Провадження № 2/333/62/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Наумової І.Й., за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В., представника позивача: ОСОБА_1 , представника відповідача: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, матеріали цивільної справи за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, 3% річних та інфляційних збитків за прострочення грошового зобов`язнання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надану послугу з централізованого опалення в сумі 74750,10 грн. (з урахуванням письмових пояснень позивача щодо допущення описки внаписанні суми боргу), 3% річних за період прострочення грошового зобов`язнання з 01.11.2018 р. по 30.04.2020 р. у розмірі 1383,75 грн., суму інфляційних збитків за даний період прострочення у розмірі 903,01 грн.. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує наступним.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення тепло енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організації та її збут та інше.

Відповідачка ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.09.2018 р. має у власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 241,3 кв.м.

04.10.2018 p. на адресу Концерну «МТМ» надійшла заява ОСОБА_3 про намір укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді на опалення і гаряче водопостачання з 28.09.2018 р. у вищевказане нежитлове приміщення.

18.10.2018 р. Концерном «МТМ» було підготовлено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №501346 (надалі - Договір) від 18.10.2018 р. з додатками №1.2 до нього та 25.10.2018 р. зазначені документи отримано особисто представником Відповідача ОСОБА_4 . Проте ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону України „Про теплопостачання та Правил користування тепловою енергією не уклала з Концерном „МТМ» договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

07.08.2019 р. Концерн «МТМ», вдруге, на адресу Відповідача направив для підписання два примірника Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №501346 від 22.07.2019 р. Однак, ОСОБА_3 не підписала цей Договір.

Нежитлове приміщення Відповідача вбудоване у 1 поверх 5-ти поверхового житлового будинку. Має єдину з будинком систему опалення. У Відповідача відсутній власний прилад обліку теплової енергії.

Позивач свій обов`язок виконав: підготував для Відповідача належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував на його укладення шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, на відміну від 90% мешканців житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя Відповідач не відгукнувся на пропозицію Позивача та не уклав договору про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, Позивач здійснював та продовжує надавати Відповідачу послуги з надання теплової енергії для опалення зазначеного нежитлового приміщення.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонам склалися фактичні договірні відносини.

За вказаний період заперечень з боку Відповідача на неналежну якість надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу КОНЦЕРНУ „МТМ не надходило.

Враховуючи відсутність укладеного Договору Позивач надає житлово-комунальну послугу опалення до нежитлового приміщення Відповідача та проводить нарахування відповідно до чинного законодавства.

За період з 01.11.2018 року по 30.04.2020 року загальна сума заборгованості, за надану позивачем Відповідачу послугу з централізованого опалення на адресу : АДРЕСА_2 , складає 74 750,10 грн.

Наяність даної заборгованості порушує права позивача, тому він був змушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13.07.2020 року відкрито провадження у цій справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору.

Відповідач скористався своїм процесуальним правом, надавши відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що заявлені позовні вимоги не обгрнутовані. Між сторонами по справі відсутній договір про надання заявлених позивачем послуг, оскільки вони не досягли згоди щодо істотних умов договору, про які велися перемови шляхом листування. Зазначений позивачем договір на купівлю-продаж теплової енергії не відповідає Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, тому не був підписаний відповідачкою. Строк дії цього договору сторонами не погоджувався. Факт надання теплової енергії в приміщення, належне відповідачу відповідними доказами не доведений. Розрахунок заборгованості не обгрунтований, з наданих актів неможливо визначити порядок нарахування плати. Відповідач зазначає, що вищевказане нежитлове приміщення обігрівається за рахунок використання електричних приладів, система опалення відсутня (зашита). Вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за прострочення грошового зобовязання безпідставні, оскільки відповідачкою не укладався договір з позивачем на надання заявлених послуг, і тому порушення будь-якого грошового зобовязання відсутнє. На підставі вищевикладеного відповідач, в особі свого представника, просила відмовити в задоволенні даного позову.

Позивачем надана відповідь на відзив, якому він наполягав на тому, що відповідачу надані були у вищевказане нежитлове приміщення послуги з постачання теплової енергії. Вважає відповідач безпідставно ухилився від укладання підготовленого позивачем договору на надання цих послуг. Розрахунок оплати за надані послуги проведений з урахуванням показів будинкового засобу обліку теплової енергії та обсягу опалювальної площі, належної відповідачу, а також діючих на період надання послуг тарифів на теплову енергію, встановлених постановами НКРЕКП. У відповіді на відзив наведений порядок та формула нарахування щомісячної оплати за надані відповідачу послуги та розрахунок, заявленої позивачем заборгованості.

Відповідачем надані заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що в методиці нарахування не вказано помісячні покази будинкового приладу обліку, не доведено наявність в багатоквартирному будинку, в якому розташоване належне відповідачу нежитлове приміщення, єдиної системи централізованого опалення, недоведений факт споживання відповідачем теплової енергії у цьому приміщенні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задвольнити їх з підстав, зазначених в позові та інших заявах позивача по суті спору.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив відмовити в їх задоволенні, у звязку з необгрунтованістю.

Суд, вислухав пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цимКодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Покальчук І.М., належить нежитлове приміщення №67 першого поверху літ. А-5 в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 (а.с. 12-14)./

Згідно технічної документації даного нежитлового приміщення, в ньому встановлене центральне опалення (а.с. 16 на звороті).

Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення тепло енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше (а.с. 52-57).

03.10.2018 р. фізична особа ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 , який діє на підставі довіренності, нотаріально посвідченої, звернулася до позивача із письмовою заявою про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарачій воді на опалення і гаряче водопостачання з 28.09.2018 р. на вищевказане нежитлове приміщення. В заяві зазначена площа приміщення 241,3 кв.м. (а.с. 6).

Відповідно до Акту обстеження системи тепло споживання, складеного інженером Концерну «Міські теплові мережі» 18.10.2018 р., за результатами огляду нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , встановлено, що воно знаходиться на першому поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, система опалення загальна з будинком, однотрубна з верхнім розведенням, джерело теплопостачання АДРЕСА_4 , температура води в системі опалення 70-90 градусів. Згідно договору №777678 від 28.09.2018 р. S -241,3 кв.м. Гарачим водопостачанням не користуються (немає розведення) (а.с. 165). Доказів, які б спростоували викладені в цьому Акті обставини, представником відповідача суду не надано.

18.10.2018 р. на адресу проживання ОСОБА_3 позивачем направлені 2 примірники розробленого позивачем договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №501346 від 18.10.2018 р. з додатками №1,№2 до нього. В супровідному листі наголошено на обов`язковість укладення договору, та повернення примірника позивачу після його підписання (а.с. 22).

28.03.2019 р. представник ОСОБА_3 звернувся до позивача із запитом про надання договору купівлі-продажу теплової енергії у вищевказане нежитлове приміщення, на підставі якого здійснюється розрахунок щомісячної плати за опалення даного приміщення, актів обстеження системи тепло споживання у вищевказаному приміщенні, технічних умов приєднання споживачів та копії проектів, на підставі яких було визначено теплове навантаження у даному нежитловому приміщенні (а.с. 23).

З листа Концерну «Міські теплові мережі» від 08.04.2019 р. на вищевказаний запит представника ОСОБА_3 , вбачається, 25.10.20.18 р., гр. ОСОБА_4 було особисто (під підпис) отримано два примірника Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501346 від 18.10.2018 р. оформленого на фізичну особу ОСОБА_3 . Разом з цим листом, представнику ОСОБА_3 ОСОБА_4 , був направлений Акт обстеження системи теплоспоживання від 18.10.2018 р. (а.с. 166). Дана обставина представником відповідача не спростовувалася.

З листування між позивачем та представником ОСОБА_3 ОСОБА_4 (а.с. 22-28, 112-120) також вбачається, що позивачем на адресу відповідачки надсилались два примірника договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №501346 від 22.07.2019 р. Відповідачем вищевказані примірники договору від 18.10.2018 р. та від 22.07.2019 р. не підписані. З цього листування вбачається, що представник ОСОБА_3 не погоджується з даними щодо обсягу, наданої теплової енергії за вищевказаної адресою та розрахунками оплати за цю теплову енергію.

04.06.2020 р. позивачем на адресу відповідача направлені: письмова вимога щодо погашення заборгованості №411/06-1 від 03.06.2020 р. у розмірі 75 750,10 грн. за відпущену теплову енергію за вищевказаною адресою, Акти приймання-передачі теплової енергії за період з листопада 2018 р. по квітень 2020 р. (за кожний місяць в опалювальному періоді), рахунки оплати за вищевказаний період, розрахунки основного боргу, інфляційних збитків та 3% річних (а.с. 5-7, 30-50).

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2018 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в листопаді 2018 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 4.526800 Гкал, за тарифом 1545.63, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 8396,11 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2018 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в грудні 2018 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 5.148200 Гкал, за тарифом 1545.63, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 9548,65 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 31.01.2019 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в січні 2019 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 6.500800 Гкал, за тарифом 1249.95, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 9750,80 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 28.02.2019 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в лютому 2019 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 3.930800 Гкал, за тарифом 1249.95, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 5895,96 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 31.03.2019 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в березні 2019 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 4.065500 Гкал, за тарифом 1249.95, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 6098,00 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 30.04.2019 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в квітні 2019 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 0.0443300 Гкал, за тарифом 1249.95, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 664,92 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2019 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в листопаді 2019 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 3.638700 Гкал, за тарифом 1249.95, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 5457,83 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2019 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в грудні 2019 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 5.733300 Гкал, за тарифом 1249.95, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 8599,61 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 31.01.2020 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в січні 2020 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 2.246658 Гкал, за тарифом 1249.95, вартість якого, без урахування ПДВ, складає 2808,21 грн., та 2.106242, за тарифом 1240,63, вартість якого без ПДП складає 2613,07 грн., загальна сума з ПДВ складає 6505,54 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 29.02.2019 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в лютому 2020 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі 5.058300 Гкал, за тарифом 1240.63, вартість якого, з урахуванням ПДВ, складає 7530,58 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 31.03.2020 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в березні 2020 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі у обсязі 1.993113 Гкал, за тарифом 1240.63, вартість якого, без урахування ПДВ, складає 2472,72 грн., та 1.641387, за тарифом 1027,60, вартість якого без ПДП складає 1686,69 грн., загальна сума з ПДВ складає 4991,29 грн.

Згідно Акту приймання-передачі теплової енергії від 30.04.2020 р., споживачу ОСОБА_3 (особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 ), в квітні 2020 р., у вищевказане нежитлове приміщення надано централізоване опалення у обсязі у обсязі 1.06300 Гкал, за тарифом 1027.60, вартість якого, з ПДВ, складає 1310,81 грн.

Аналогічні вищезазначені суми вказані в рахунках для оплати за спожиту енергію (а.с. 35-37).

Згідно розрахунку теплового потоку на опалення нежитлового приміщення в АДРЕСА_3 (відділення нової пошти), тепловіддача від встановленої поверхні нагріву опалювальних приборів і трубопроводів складає Qmax=2837 ккал/час. Розрахунок виконаний для розрахунку температури зовнішнього повітря і підлягає уточненню для кожного місяця по фактичній температурі зовнішнього повітря (с. 123-127). Суд вважає даний доказ неналежним, оскільки в ньому не конкретизоване, яке саме нежитлове приміщення по АДРЕСА_3 , було об`єктом дослідження.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакціях від 24 червня 2004 року, 09 листопада 2017 року, Законом України «Про теплопостачання» 02 червня 2005 року, а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 ЗаконуЗаконом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 даного Закону України від 24 червня 2004 року). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 цього Закону України від 24 червня 2004 року).

Згідно положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09 листопада 2017 року, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року).

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.ч. 1, 2 ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 09 листопада 2017 року).

Згідно ст. 20 Закону України «Про теплопостачання», тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Розрахунок середньозважених тарифів на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб населення, установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, здійснюється за адміністративно-територіальними одиницями (Автономною Республікою Крим, областями, містами Києвом чи Севастополем) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що після звернення відповідачки в особі представника до Концерну «Міські теплові мережі» про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарачій воді на опалення і гаряче водопостачання з 28.09.2018 р., позивачем декілька разів направлялись проекти цих договорів від 18.10.2018 р. та 22.07.2019 р., з наголошенням необхідності погодити їх та повернути позивачу, після підписання, його примірники. Також у вищевказане нежитлове приміщення, належне відповідачу, яке знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку, в якому встановлене централізоване опалення, позивачем з 01.11.2018 р. по 30.04.2020 р. фактично постачалась теплова енергія для опалення даного нежитлового приміщення, в обсягах, зазначених у вищевказаних Актах приймання-передачі теплової енергії. Відповідачем дані обставини належними доказами не спростовані. В матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджували б, що позивачем надавались відповідачу не якісні послуги з постачання теплової енергії у вищевказане нежитлове приміщення в заявлений позивачем період.

З листування між сторонами, вбачається, що відповідач в особі представника фактично ухилявся від укладання договорів про надання вищевказаних послуг, недотримуючись строків погодження проектів цих договорів, встановлених законодавством. Поважних причин не підписання представником відповідача вищевказаних Актів приймання-передачі теплової енергії, відповідачем не наведено. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував, що представником ОСОБА_3 отримана вищевказана вимога про погашення заборгованості. Посилання представника відповідача про неотримання представником ОСОБА_3 вищевказаних актів приймання-передачі теплової енергії, суд вважає, неспроможними, оскільки дані акти були додатком до цієї вимоги, що підтверджується самою вимогою та описом вкладення, що був складений при відправці кореспонденції. В матеріалах справи відсутні відомості, що представник відповідача звертався до позивача чи до УКРПОШТА із заявами про відсутність заявлених в описі вкладень, після отримання вищевказаної вимоги.

Судом встановлено, що нарахування оплати за надану відповідачу у вищевказане нежитлове приміщення теплову енергію у заявлений період проводилося за наступною методикою.

Норма витрати теплоти на опалення на 1 м2 загальної площі будинку відповідно до

його поверховості, ккал/год*м2, згідно КТМ 204 України 244-94, приведена до рахункової температури зовнішнього повітря, яка для м. Запоріжжя, згідно ДСТУ-Н Б .1-27:2010 «Будівельна кліматологія», Київ, Мінрегіонбуд України, 2011, складає -21 °С.

Розрахунки проводились з урахуванням норми споживання теплової енергії, встановлених для різних поверхів багатоквартирного будинку: 1-2 поверхи -179,6 * (18-(-21)) /(18-(-22)) = 175,11 ккал / год * м2; 3-4 поверхи - 103,6 * (18-(-21)) /(18-(-22)) = 101,01 ккал / год * м2: 5 і більше поверхів - 69,2 * (184-21)) /(18-(-22)) = 67,47 ккал / год * м2.

Величина норми споживання на опалення розрахована згідно КТМ 204 України 244-94, та складає: Qmax=qo*S,

де: qo - норма витрати теплоти на опалення на їм2 будівлі, ккал / год * м2

S - площа приміщення споживача, м2

Нарахування за послугу з опалення на дане нежитлове приміщення виконані згідно показань будинкового приладу обліку, наданих управителем чи балансоутримувачем багатоквартирного будинку, в якому розташоване вищевказане нежитлове приміщення, відомості про його характеристики надавались представнику відповідача (а.с. 187-191, 193).

З 03.10.2018 р. відповідно до постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення)» № 878 від 21.08.2018р. Концерну «МТМ» встановлено тариф на теплову енергію - 1545,63 грн/Гкал (без ПДВ) з 3.

З 01.01.2019 р. відповідно до постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення)» № 1725 від 12.2018р. Концерну «МТМ» встановлено тариф на теплову енергію - 1249,95грн/Гкал (без ІВ).

З 17.01.2020 р. відповідно до постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення)» № 85 від 14.01.2020р. Концерну «МТМ» встановлено тариф на теплову енергію - 1240,63грн/Гкал (без ПДВ).

З 18.03.2020 р. відповідно до постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення)» № 641 від 17.03.2020 р. Концерну «МТМ» встановлено тариф на теплову енергію - 1027,60грн/Гкал (без ПДВ).

Нежитлове приміщення в АДРЕСА_5 , знаходиться у п`ятиповерховому будинку. Норма споживання на опалення нежитлового приміщення складає: 67,47* 241,3 м2 = 16281 ккал/годину, 203000 ккал/годину - загальне навантаження на будинок, яке розраховане згідно КТМ 204 України 244-94. тобто (норма * площу).

Визначено питому вагу теплового навантаження об`єкта, яка є співвідношенням теплового навантаження нежитлового приміщення та загального теплового навантаження будинку: 16281 ккал/годину / 203000 ккал/годину =0,0802019.

Згідно розрахунку позивача, були здійснені наступні нарахування помісячної оплати за наданні відповідачу послуги

МісяцьЗагальний обсяг теплової енергії за показаннями будинкового приладу обліку, ГкалПитома вага теплового навантаження об`єкта від загальної теплової енергії будинкуОбсяг спожитої теплової енергії нежитловим приміщенням, ГкалТариф на теплову енергію, грн. за 1 Гкал (без ПДВ)Нараховано до сплати без ПДВ, грн.Нарахова но до сплати, з ПДВ грн.
1234=2*356=4*57=6* 1,2
Листопад 2018р.56,4430,08020194,52681545,636996,768396,11
Грудень 2018р.64,190,08020195,14821545,637957,219548,65
Січень 2019р.81,05510,08020196,50081249,958125,679750,80
Лютий 2019 р. 49,0110,08020193,93081249,95491330-
Березень 2019 р.39,4370,08020193,16291249,953953,474744,16
Нарахування без приладу обліка0,90261249,951128,201353,84
Квітень 2019 р.5,5270,08020190,44331249,95554,10664,92
Листопадад 2019 р 45,3690,08020193,63871249,954548,195457,83
Грудень 2019 .71,4860,08020195,73331249,957166,348599,61
Січень 2020 р. 54,2748 4,35291249,952808,213369,85
0,0,632613,073135,69
Лютий 2020 р. 63,070,08020195,05831240,636275,487530,58
Березень 2020 р.45,31720,08020193,63451240,632472,722967,26
1027,601686,692024,03
Квітень 2020 р. 13,25440,08020191,06301027,601092,341310,81
Всього 48,0962 62291,7574750,10

Судом встановлено, що пред`явлені позивачем рахунки для оплати з вищевказаними нарахуваннями за зазначений період надання послуг, відповідачем не оплачені в повному обсязі.

Згідно розрахунку заборгованості по основному боргу, наданого позивачем, заборгованість за надані Концерном «Міські теплові мережі» відповідачу послуги з централізованого опалення даного нежитлового приміщення за період з 01.11.2018 р. по 30.04.2020 р. становить 74750,10 грн.

Відповідачем не надано свого контрозрахунку заборгованості.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вищевказані помісячні нарахування оплати за фактично надані позивачем відповідачу комунальні послуги обґрунтовані та проводилися відповідно до діючого законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заявленої суми основного боргу у розмірі 74750,10 грн. обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не установлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не виконала зобов`язання, встановлені з ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакціях від 24 червня 2004 року, 09 листопада 2017 року, Законом України «Про теплопостачання» 02 червня 2005 року, не здійснила оплату за фактично отримані комунальні послуги щомісячно, таким чином прострочила грошове зобов`язання у заявлений позивачем період.

Згідно розрахункам позивача, сума інфляційних збитків за заявлений позивачем період прострочення складає 903,01 грн., 3% річних - 1383,75 грн. Відповідачем не надано свого контрозрахунку сум інфляційних збитків та 3% річних.

З огляду на вищевказане, суд погоджується з вищевказаними розрахунками позивача та приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заявлених сум інфляційних збитків та 3% річних за даний період прострочення обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені судом повністю, суд приходить до висновку, що на піставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 263-265, 273,352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, 3% річних та інфляційних збитків за прострочення грошового зобовязнання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (), заборгованість за послуги з централізованого опалення, за період з 01.11.2018 р. по 30.04.2020 р. у розмірі 75 750,10 грн. (сімдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 10 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (ЄДРПОУ: 32121458), 3% річних за період прострочення грошового зобовязнання з 01.11.2018 р. по 30.04.2020 р. у розмірі 1383,75 грн., суму інфляційних збитків за даний період прострочення у розмірі 903,01 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн., що в загальній сумі складає 4388,76 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят вісім гривень 76 копійок)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25 січня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя І.Й.Наумова