Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1632/21

2/330/53/2022

"13" січня 2022 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Куценко О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В., за участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника позивачів адвоката Скворцової О.В., відповідача ОСОБА_4 , представника третьої особи Кузнєцової Н.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Якимівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Якимівської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та його вихованні, встановлення способу та порядку виховання дитини,

в с т а н о в и в:

В липні 2021 до суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Якимівської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та його вихованні, встановлення способу та порядку виховання дитини. Позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_4 мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб між якими було розірвано 06 квітня 2021 року. З ОСОБА_2 стягуються на користь відповідачки ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів а також на утримання матері у розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною 3-років за судовим рішенням від 12 квітня 2021 року № 330/471/21. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками позивача ОСОБА_2 та рідні баба та дід для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позовній заяві позивачі вказують на те, що з часу припинення сімейних відносин, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною як батьку так і бабі з дідом та маніпулює дитиною. Позивачі намагалися вжити заходів досудового врегулювання спору та добровільно вирішити питання визначення порядку виховання дитини, але вирішити спір їм не вдалося. Позивачі просять зобов`язати відповідача не чинити перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановивши такі способи участі за відсутності матері:

-побачення із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 2 рази на місяць (з 16 години п`ятниці до 08 години ранку понеділка) у першу та третю неділю місяця за місцем проживання бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_3 ; на зимові канікули у період з 03 січня по 7 січня включно кожного парного року, з 25 грудня по 31 грудня включно кожного непарного року, та в літній період протягом місяця з 01 липня по 30 липня кожного року.

-побачення із батьком ОСОБА_2 2 рази на місяць (з 16 години п`ятниці до 08 години ранку понеділка) другу та четверту неділю кожного місяця за місцем проживання батька, у день народження дитини 18 грудня кожного року з 15 години до 18 години, в літній період протягом двох тижнів з 15 серпня по 29 серпня кожного року, за місцем проживання батька.

Ухвалою суду від 19 липня 2021 р. у справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

В жовтні 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд відмовити в задоволенні позову. Вказує, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 06 квітня 2021 року. При цьому, відповідач заперечує створення позивачам перешкод у вихованні дитини. Відповідачка вказує, що між нею та позивачем ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, але вона ніколи не чинила йому перешкоди у спілкуванні із сином та не заперечувала проти його участі у вихованні сина. Стосунки між відповідачкою та позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склалися нормальні, та жодних суперечок між ними не було, а тому вона не заперечувала щодо їхнього спілкування із онуком та участі у його вихованні. Також відповідачка зазначає, що дитина досить часто перебуває за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а тому має достатньо часу на спілкування із ними та батьком ОСОБА_2 . Відповідачка вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими, не враховують вік дитини та її особисту прихильність до матері. Зважаючи на наведене, відповідачка просить встановити дні побачень: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першу та третю суботу місяця з 10:00 по 20:00 за присутності відповідачки; ОСОБА_2 із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у другу та четверту суботу місяця з 10:00 по 20:00 за присутності відповідачки.

У судовому засіданні позивачі та їх представник наполягають на задоволенні позовних вимог.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково з підстав, зазначених у відзиві. Пояснила, що ніколи не чинила позивачам перешкоди у спілкуванні з дитиною, останні самі з початку розгляду справи не виявляли бажання та не відвідували дитину за місцем її проживання. Крім того, зазначила, що за цей проміжок часу дитина могла відвикнути від позивачів. Просила врахувати суд, що дитині на час розгляду справи виповнилося лише 2 роки, він проживає разом із матір`ю та має до неї особисту прихильність. В зв`язку з цим, не зважаючи на ті обставини, що під час надання висновку комісією з питань захисту прав дітей Якимівської селищної ради вона погоджувалась на надання побачень батьку, бабі та діду з сином за її відсутності, однак на цей час вважає, що побачення слід дозволяти лише у її присутності. Вважає, що дитина за цей час відвикла від спілкування з позивачами, а тому спілкування за її відсутності може викликати стрес у дитини. Також просила врахувати, що дитина не досить добре розмовляє, а тому не може досить чітко озвучити свої потреби і тільки вона достатньо розуміє дитину. Просила суд встановити побачення лише за її присутності незалежно чи за місцем проживання дитини чи за місцем проживання позивачів, з періодичністю відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дітей Якимівської селищної ради. В подальшому, після того як вона переконається, що син звик до спілкування і позивачі його досить розуміють, вона не бути заперечувати, щоб позивачі спілкувались з дитиною за її відсутності.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Якимівської селищної ради у судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, зазначивши, що вважає за доцільне встановлення часу спілкування позивачів з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижнево кожної суботи з 9:00 до 20:00 години без присутності матері ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку.

Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд приходить до наступного.

Так, судом було встановлено, що дійсно позивач та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим Якимівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 156. (а.с. 17)

Шлюб між сторонами було зареєстровано 24 грудня 2019 року Якимівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 83, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 . (а.с. 18).

Згідно з рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2021 року шлюб було розірвано. Мешкають позивачі з відповідачкою окремо один від одного. При цьому, малолітня дитина проживає разом з матір`ю, відповідачкою по справі, у АДРЕСА_1 , відвідує дитячий освітній заклад за місцем свого проживання, позивачі постійно мешкають у АДРЕСА_2 .

Після припинення шлюбних відносин сторони не змогли досягти у добровільному порядку згоди щодо участі позивачів у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Ці факти не оспорюються сторонами у судовому засіданні та підтверджені наданими сторонами належними та допустимими доказами.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, N 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Крім того, відповідно до ст.ст. 257, 263 СК України, - баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки, чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Спір щодо участі діда, баби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

Позивач, як батько дитини має рівні з матір`ю дитини права та обов`язки, незалежно від того, що позивач проживає окремо від сина. Таке рівне право на спілкування з обома батьками має і дитина.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ведуть нормальний спосіб життя, позитивно характеризуються, цікавляться життям дитини та вихованням.

Так, позивачі зазначають, що відповідачка перешкоджає їм у спілкуванні з малолітньою дитиною.

Відповідачка цей факт заперечує.

Суд звертає увагу на те, що у сімейних відносинах, які склалися між сторонами цієї справи, дійсно наявний спір про порядок участі батька, баби та діда у спілкуванні та вихованні дитини, адже позивачі бажають спілкуватися із дитиною за тим графіком, який визначений в позовних вимогах, в той час як відповідачка не погоджується із таким порядком спілкування.

Проте, позивачі, стверджуючи про наявність перешкод в зустрічах і спілкуванні з дитиною, які чинить відповідачка, не послалися на обставини, які їх підтверджують, не надали жодних доказів на підтвердження того, що відповідачка перешкоджає їх спілкуванню з дитиною чи має намір чинити ці перешкоди у майбутньому.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не погоджується з доводами позивачів, щодо наявності з боку відповідача перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною. Вказане також підтверджено поясненнями сторін в суді, заперечення позивачів зводяться лише до того, що вони бажають приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною за відсутності відповідачки та з періодичністю зазначеною у позові тоді як відповідачка заперечує проти такої періодичності та бажає що спілкування з дитиною слід проводити у її присутності, хоча в подальшому в залежності від того як це буде сприймати дитина, вона не заперечує проти побачень за її відсутності. На думку суду дана обставина не є свідченням того, що відповідачка не дозволяє позивачам спілкуватись і приймати участь у вихованні дитини, так-як мова йде про сам спосіб здійснення таких батьківських прав. Зазначена обставина є підставою для відмови позивачам в задоволенні вимоги, щодо зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні та вихованні дитини.

Судом встановлено наявність непорозуміння сторін щодо участі у вихованні дитини, а саме часу, місця та періодичності побачень, за відсутності чи присутності матері.

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дітей Якимівської селищної ради від 22 жовтня 2021 року, вважає за доцільним : визначити позивачам дні та години побачень спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижнево кожної суботи з 09 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин без присутності матері до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.77).

Суд погоджується з вказаним висновком, щодо періодичності побачень, та вважає, що комісія діяла виключно в інтересах малолітньої дитини.

При цьому суд враховує вік малолітньої дитини, якій станом на день розгляду в суді справи виповнилося 2 роки та на думку суду свідчить про досягнення нею такого ступеню розвитку, який враховуючи пояснення відповідачки, не дозволяє дитині перебувати окремо від матері досить тривалий час, оскільки це може завдати дитині шкоди, а тому час побачень слід встановити щотижнево з 09-00 години до 18-00 години суботи та у будь-який інший час, за домовленістю з матір`ю.

Крім того, зважаючи на відсутність спілкування позивачів з дитиною близько 3 місяців, вік дитини, суд вважає за доцільне встановити перші 10 побачень позивачів з дитиною у присутності матері .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку, з огляду на досліджені докази, та з урахуванням інтересів малолітньої дитини, позов підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що інтересам дитини у даному випадку буде відповідати встановлення для позивачів способу і порядку їх участі у спілкуванні та вихованні дитини, визначивши дні побачень щотижнево з 09-00 години до 18-00 години суботи та у будь-який інший час, за домовленістю з матір`ю дитини, та перші 10 побачень провести у присутності матері , визначивши місце побачень за їх спільною домовленістю, в подальшому побачення батька, діда та баби з дитиною проводити без присутності матері.

Визначення саме такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини позивачів на думку суду, не суперечить інтересам дитини, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю та є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітньої дитини та буде достатнім для забезпечення участі батька, баби та діда у процесі виховання дитини.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 265, ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Якимівської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та його вихованні, встановлення способу та порядку виховання дитини задовольнити частково.

Визначити бабі ОСОБА_1 , батьку ОСОБА_2 , діду ОСОБА_3 порядок та спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення побачень для особистого спілкування та виховання, щотижнево кожної суботи з 09 години до 18 години та в будь-який інший час за домовленістю з матір`ю дитини. Перші 10 побачень провести у присутності матері , визначивши місце побачень за їх спільною домовленістю, в подальшому побачення батька, діда та баби з дитиною проводити без присутності матері за місцем проживання батька, баби, діда чи в іншому місці за домовленістю з матір`ю дитини.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його винесення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне рішення суду виготовлено 24 січня 2022 року.

Суддя