Справа № 487/8969/21
Провадження № 2/487/1056/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2022 Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Афоніна С.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернув до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою від 20.12.2021 зазначена позовна заява була залишенню без руху, позивачу необхідно було надати докази на підтвердження звернення з даним позовом саме до Заводського районного суду м. Миколаєва, відповідно до вимог ч.2 ст. 28 ЦПК України та доказів про останнє відомо місця проживання або тимчасового перебування відповідача за вказаною нею у позові адресою.

31.01.2022 представник позивача ОСОБА_3 на виконання ухвали суду від 20.12.201 надав до суду заяву, в якій зазначив, що до матеріалів справи було надано оригінал свідоцтва про шлюб.

Ухвалою від 09.02.2022 виправлені допущені описки в ухвалі суду від 20.12.2021.

Вивчивши надані представником позивача докази, приходжу до наступного;

Так, з позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва, за адресою, яку вказує позивач як її зареєстроване місце проживання та місце проживання відповідача - АДРЕСА_1 , зареєстрована позивач ОСОБА_1 .

Відсутні відомості про зареєстроване місце проживання відповідача в м. Миколаєві, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва.

Позивач в позові посилається на посвідку на постійне місце проживання відповідача № НОМЕР_1 від 14.02.2020 запис № 1875, проте відповідний доказ до матеріалів справи не надано.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За загальним правилом ст. 27 ч.1 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак, в позові не зазначено з яких саме підстав, зазначених у даній нормі (ч. 2 ст. 28 ЦПК України), ОСОБА_1 звертається саме до Заводського районного суду м. Миколаєва, а також не надано відповідних доказів.

Крім того, позивачем не надано доказів про останнє відоме місце проживання відповідача або доказів його зареєстрованого місця проживання або перебування.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що позовну заяву подано до суду в порушенням вимог ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 27 ЦПК України, тому справа територіально не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ч. 3 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня отримання відповідної ухвали суду.

Суддя: С. М. Афоніна