Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4217/21
Провадження 2/711/420/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого судді - Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.,

за участю

представника позивача адвоката Глущенка О.С.,

представника третьої особи Кривохижої Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Олександра Сергійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поділ майна подружжя та визнання права власності на його частину,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко О.С. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поділ майна подружжя та визнання права власності на його частину та скасування арешту на автомобіль.

Ухвалою суду від 12.12.2022 за клопотанням представника позивача адвокат Глущенка О.С. закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо зняття арешту із автомобіля AUDI А6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який був накладений постановою про накладення арешту № 45906740 від 06.04.2016, що винесена головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мациборою С.В., у зв`язку з відмовою від цих вимог.

Свої позовні вимоги про визнання майна спільною сумісною власність та його поділ обґрунтовує тим, що 24.04.1999 позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , що підтверджує свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому від 24.04.1999. Під час шлюбу позивач та відповідач за спільні кошти 30.01.2019 придбали автомобіль Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_2 . Позивач станом на сьогодні бажає продати свою частку, але не може цього зробити, а тому звернулася до суду для визнання за нею права власності на Ѕ частину вказаного автомобіля, оскільки відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо).

Таким чином, просить суд визнати автомобіль марки Ауді А6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку автомобіля Ауді А6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/4217/21.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.07.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 16.07.2021 матеріали позовної заяви були повторно залишені без руху, а позивачу наданий додатковий термін, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним даної ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвалою суду від 12.10.2021 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 22.08.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Глущенко О.С. підтримав позовні вимоги щодо визнання автомобіля марки Ауді А6, д.н.з. НОМЕР_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнання за позивачкою у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя права власності на 1/2 частку вказаного автомобіля та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи Кривохижа Ю.А. у судовому засіданні у вирішенні позовних вимог поклався на розсуд суду.

Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, в межах заявлених вимог, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності приходить до таких висновків.

Як визначено статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

За змістом статті 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).

У судовому засіданні встановлено, що сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 24.04.1999 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 384, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 24.04.1999.

У період шлюбу позивач та відповідач за спільні кошти придбали автомобіль Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , вказаний автомобіль 30.01.2019 був зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

Згідно витягу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України розрахунку вартості розрахунку станом на 05.07.2021 середньоринкова вартість транспортного засобу для цілей оподаткування транспортним податком становить 219 327,20 грн.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість транспортного засобу від 14.07.2021, наданого ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість автомобіля Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_2 , на дату складання звіту 14.07.2021, становить 220 200,00 грн. без урахування ПДВ.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу статті 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

При цьому, ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Проте, відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховним Судом України при розгляді справи № 6-843цс17 (постанова від 24.05.2017 року) висловлена Правова позиція про те, що за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, право будь-кого з подружжя на поділ майна, належного на праві спільної сумісної власності, законом не пов`язується з порушенням його майнових прав, а є обов`язковою передумовоюсамостійної реалізації прав власника у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно з п. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 не належить до спільної сумісної власності набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

За результатами розгляду справи, судом встановлено, що автомобіль марки Ауді А6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , був придбаний під час перебування в шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідачем ОСОБА_2 до суду не надано заперечень чи інших доказів, що спірний автомобіль придбаний за його особисті кошти.

За таких обставин суд вважає за необхідне визнати автомобіль Ауді А6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про поділ автомобіля, який є об`єктом права спільної сумісної власності, суд враховує ч.1, 2 ст. 70 СК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на спірний автомобіль є рівними по 1/2 частці кожного.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на половину цього майна підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2000,64 грн. відповідно до дубліката квитанції № 0.0..1 від 06.07.2021) за вимогу майнового (1096,64 грн.) та немайнового (904,00 грн.) характеру.

На виконання ухвали суду від 07.07.2021 позивачем було доплачено судовий збір у сумі 04,00 грн. (за вимогу немайнового характеру) та 04,36 грн. (за майнову вимогу, з огляду на висновок оцінки від 14.07.2021), що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1. від 15.07.2021.

У подальшому на виконання ухвали суду від 16.07.2021 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи, що ухвалою суду від 12.12.2022 відмовлено у поверненні частини судового збору у зв`язку з відмовою від частини позовних вимог, та з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає сплачений нею судовий збір в розмірі 2009,00 грн.

На підставі викладеного такеруючись Конституцією України, ст. ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 141, 265, 274-279, 280-284, 353 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 65, 69, 70 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати автомобіль марки Ауді А6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля Ауді А6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у сумі 2009,00 грн.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2022.

Головуючий: Н. М. Кондрацька