Провадження № 2/947/695/22
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,
01 липня 2021 року позивач звернувся з позовом до суду та просив ухвалити рішення, яким: визнати батьківство ОСОБА_2 стосовно громадянина Ізраїлю - малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати батьківство ОСОБА_2 стосовно громадянина Ізраїлю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.
Свої вимоги мотивував тим, що на протязі 2011-2021 років сторони мали подружні стосунки, проживаючи сумісно в м. Одесі. Від вказаних стосунків мають двох синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач вказує, що обидва сини за наполяганнями Відповідачки та членів її сім`ї народились на території держави Ізраїль. У зв`язку із цим Позивач не приймав участі у реєстрації народження дітей. Позивач забезпечує дітей матеріально, бере участь в їх розвитку та вихованні.
Крім того вказує на те, що із спливом часу відносини між сторонами почали поступово погіршуватись. Станом на момент звернення до суду Відповідачка повністю обмежила Позивача у спілкуванні із дітьми. Під час однієї з останніх сварок Відповідачка повідомила Позивача, що його не було записано батьком дітей при народженні, з підстав чого позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 08.07.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.
Витребувати від відповідачки - Громадянки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , Посвідка на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 , орган що видав посвідку 5101) належним чином засвічену копію закордонного паспорту країни Ізраїль №23936719 від 22.04.2019 року із відповідними відмітками про перетин державних кордонів.
Витребувати від ОСОБА_3 належним чином засвічені копії свідоцтв про народження синів ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 08.07.2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено в повному обсязі.
В ході підготовчого судового засідання, яке відбулось 12.08.2021 року, представник позивача ОСОБА_14 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив призначити у справі судову медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання: - Чи є ОСОБА_15 біологічним батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ? - Чи є ОСОБА_15 біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?
Ухвалою суду від 12.08.2021 року дане клопотання було задоволено в повному обсязі, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на час виконання якої провадження було зупинено.
Однак, 01 листопада 2021 року ухвалу суду від 12.08.2021 року про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи було повернуто без виконання експертизи у зв`язку з неприбуттям 27.09.2021 року та 25.10.2021 року ОСОБА_3 та дітей ОСОБА_16 і ОСОБА_5 до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків та неможливістю виконання експертизи.
Ухвалою суду від 02.11.2021 року провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання.
В ході підготовчого судового засідання, яке відбулось 22.12.2021 року, представник позивача ОСОБА_14 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням, в якому наполегливо просив призначити у справі судову медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання: - Чи є ОСОБА_15 біологічним батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ? - Чи є ОСОБА_15 біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?
При цьому представник позивача зазначав, що його довіритель має відомоті щодо приїзду відповідача до України після нового року, у зв`язку з чим вважав за можливе проведення вказаного експертного дослідження.
Ухвалою суду від 22.12.2022 року клопотання представника позивача було задоволено в повному обсязі, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на час виконання якої провадження зупинено.
11.05.2022 року представник позивача ОСОБА_14 ОСОБА_1 через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що скориставшись послугами приватного розшукового агентства у країні Ізраїль, позивачу стало відомо про актуальне місце проживання Відповідача, а саме: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою Відповідачці 01.03.2022 року було доставлено ухвалу суду про призначення експертизи ДНК від 22.12.2021 року та виклик до експертної установи. Однак, у зв`язку з запровадженням на території країни воєнного стану, виконати вказане клопотання експертів з боку відповідачки є неможливом.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 позивачем було запропоновано провести вказану експертизу у будь-якій експертній установі на території країни Ізраїль, в місці що буде зручним для відповідача, однак, жодної відповіді від неї отримано не було.
Ухвалою суду від 12.05.2022 року провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У дане судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , який позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, вказуючи на стовідсоткову впевненість позивача щодо батьківства дітей.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Перш за усе, слід зазначити, щосправа перебуває в провадженні суду майже рік, відповідач до суду жодного разу не з`явилась, доказів на спростування позовних вимог не надала, з будь-якими клопотаннями не зверталась, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній документами та доказами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Правовідносини між сторонами по справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями СК України.
Судом встановлено, що сторони мали подружні стосунки, проживаючи сумісно в м. Одесі, мають двох синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до копій свідоцтв про народження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народились на території держави Ізраїль.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказує на те, що Відповідачка повністю обмежила Позивача у спілкуванні із дітьми. Під час однієї з останніх сварок Відповідач повідомила Позивача, що його не було записано батьком дітей при народженні. Відповідачка, не визнаючи батьківства Позивача, маніпулює фінансовими можливостями позивача для їх особистих побачень та побачень Позивача із малолітніми дітьми. Відповідач перешкоджає побаченням позивача із синами та вказує, що позивач не є їх батьком, оскільки не дає їй грошей у тій кількості, яку вона вважає за необхідне.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Відповідно до положень пунктів 4-9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків.
Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами ( стороною ) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що судова молекулярно-генетична експертиза, призначена ухвалами суду від 12.08.2021 року та 22.12.2021 року на предмет того, чи є позивач батьком дітей, не була проведена у зв`язку з неявкою матері та дітей до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для відбору зразків, що підтверджується матеріалами справи.
Так, в ході розгляду справи судом було з`ясовано, що на теперішній час відповідачка знаходиться на території країнни Ізраїль.
Скориставшись послугами приватного розшукового агента у країні Ізраїль, позивачу стало відоме про актуальне місце проживання Відповідача, а саме: АДРЕСА_3 .
За вказаною адресою Відповідачці 01.03.2022 року було доставлено ухвалу суду про призначення експертизи ДНК від 22.12.2021 року та виклик до експертної установи, судової повістки по справі на засідання, призначене 22.12.2022 року; виклику КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 348-11 від 02.02.2022 року до експертної установи, призначеної на 02.03.2022 року на 10 год. 30 хв.; клопотання вих. № 696-11 КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 10.03.2022 року про погодження дати експертизи ДНК із Відповідачем.
Разом з цим, Позивач звернувся до Відповідачки із пропозицією пройти експертизу ДНК на території країни Ізраїль (а.с. 232-233).
Проте, відповідач ухиляється від судового процесу, судові виклики ігнорує, до експертної устонови не прибуває.
Таким чином, суд приходить до висновку, що системне та неодноразове ухилення відповідачки від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи шляхом нез`явлення її та дітей до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів, що свідчить про її небажання отримати висновки щодо походження дітей, та дає суду можливість визнати факт походження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від позивача, виходячи з інтересів дітей.
Крім того, суд надає належну оцінку доказам, наданих позивачем, а саме фотокарткам та відео, де позивач зображений з відповідачем та дітьми у сімейній обстановці.
Крім того, враховує довідки Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", з яких вбачається перерахування позивачем значних грошових сум на рахунок відповідача, купівля подарунків, іграшок та дитячого одягу, авіаквитків для сумісних подорожей та телефонну переписку, де відповідач визнає позивача батьком своїх дітей.
Таким чином, суд, проаналізувавши зміст норм права та встановлених фактів, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Разом з тим, розглянувши справу в заочному порядку, суд враховує, що у разі незгоди з даним рішенням, відповідач не позбавлена права звернутись з заявою про його скасування, надавши докази зворотнього.
Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1488,60 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 19, 125-128, 135СК України, ст.ст. 2, 10-13, 109, 141, 200, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства - задовольнити.
Визнати батьківство ОСОБА_2 стосовно громадянина Ізраїлю - малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати батьківство ОСОБА_2 стосовно громадянина Ізраїлю - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Куриленко О. М.