Номер провадження: 22-ц/813/4532/22
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 в якому просила:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 35 592 грн. майнової шкоди, завданої залиттям квартири;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. моральної шкоди;

-судові витрати, які складаються з:

?судового збору у розмірі 840,80 грн.

?10 000,00 грн на правничу допомогу.

Вимоги обгрунтовувала тим, що 11.10.2019 року о 04:00 ранку за адресою АДРЕСА_1 її квартиру залили з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 - сусіда поверхом вище, про що 11.10.2019 року складено відповідний акт в якому вказана причина залиття «порив підводки радіатора у квартирі АДРЕСА_2 ».

Вирішити спір щодо відшкодування збитків завданих внаслідок залиття квартири ОСОБА_2 мирним шляхом не вдалося.

Відповідно до висновка експерта від 10.07.2020 р. вартість ремонтно-будівельних робіт (з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів), які необхідно виконати для усунення пошкоджень, спричинених залиттям приміщення квартири АДРЕСА_3 , складає 31 592 грн.

Крім того, зазначене експертне дослідження коштувало 4 000 грн.

У зв`язку з порушенням звичного режиму життя, сильним психологічним стресом, витратою часу та зусиль для відновлення попереднього стану квартири, необхідністю займатися ремонтом, неможливістю користування пошкодженим майном (телевізор, килим, світильники) позивачка зазначила про заподіяння їй відповідачем моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

15.04.2021 року до районного суду подано відзив на позовну заяву в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що прорив підводки радіатора у квартирі АДРЕСА_2 стався не 11.10.2019 року, а 06.11.2019 року, крім того матеріали справи не містять жодного доказу того, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача.

26.04.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що заява відповідача про залив квартири 06.11.2019 року нічим не підтверджена, а в акті від 11.10.2019 року чітко вказано причину залива, а саме прорив підводки радіатора в квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 35 592 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4 500 гривень /професійна правнича допомога/ та судового збору у розмірі 840,80 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 19.01.2022 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що він не згодний із зазначеним рішенням суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Не заперечує проти факту залиття квартири. Однак звертає увагу про те, що центральне опалення в м. Одесі було включено саме 06.11.2019 року та в цей день відбулось залиття

Судом не встановлено причину прориву труби та невідображення в акті від 11.10.2019 року. Він не відповідає викладеним в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, тому не може бути належними та допустимим доказом спричинення ним майнової шкоди позивачці ( висновок Верховного суду_від 21.02.2018 в справі №2-1974/11).

При розриві опалювальних труб або батарей відповідальність несе керуюча компанія. Він не здійснював жодного втручання в систему опалення, на відміну від позивача, який відключився від централізованого опалення і встановив індивідуальне і можливо цим спровокував порив труби в його квартирі в результату зміни тиску в системі.

Прорив труби здійснився у кімнаті площею 10,2 кв.м., а згідно експертного дослідження експертиза проводилась не тієї кімнати - а у висновку експерта вказано, що огляд кімнати здійснювався під №2 і площа даної кімнати становить 11,9 кв.м. та вказана невірна площа і розрахунок будівельних матеріалів завищені.

Зазначає, що суд відмовив йому у клопотанні про витребування доказів, а саме журнал обліку заявок на оперативне усунення несправностей і ушкоджень інженерного обладнання в квартирах , які б дали можливість підтвердити обставини: якого числа відбувся порив труби в його квартирі в результаті чого відбулося затоплення, щоб підтвердити або спростувати правдивість акту про затоплення на який посилається позивач. Також суд проігнорував клопотання про проведення судової металознавчої експертизи труби в якої здійснився порив.

09.12.2021 року від ОСОБА_2 до апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року - без змін. Стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомоги сумою на 2000 гривень.

Зазначає, що відповідач не надає жодного документа, який б засвідчував, що прорив підводки до радіатора центрального опалення трапився саме 06.11.2019 року. Ці обставини відповідач обгрунтовує лише поясненнями третіх осіб, яких недостатньо для встановлення факту.

В акті від 11.10.2019 року чітко вказано причина залиття: порив підводки радіатора в квартирі АДРЕСА_2 . Зазначив, що відповідач не довів, що саме КП «ЖКС «Фонтанський» винний в прориві труби.

Висновок експерта ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибинського С.С.» № 048/2020 стосувався тієї кімнати, під якою відбулось залиття 11,9 кв.м.

В акті від 11.10.2019р. про залиття її, який є основним доказом по справі, вказана площа залитої кімнати 12 кв.м., що є результатом округлення площі кімнати розміром 11,9 кв.м.

06.01.2022 року від ОСОБА_3 до апеляційної інстанції надійшла відповідь на відзив в якому він просить задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, що залиття квартири позивача сталося саме з його вини. До аварії у внутрішньо будинковій системі теплопостачання призвели саме протиправні дії позивача, внаслідок чого було затоплено його квартиру.

Складаючи акт керуюча компанія не вказала в акті, що не було втручання в обладнання мережі централізованого опалення, щоб зняти з себе відповідальність.

Одночасно з цим апелянт посилається на те, що він звільняється від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з тим, що є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться на першому поверсі вказаного будинку.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухомість, квартира за адресою АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Згідно договору №891 від 03.06.2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресо: АДРЕСА_1 , являється Комунальне підприємство «Житлово-Комунальний сервіс «Фонтанський».

Згідно Акту від 11.10.2019 року, складеного майстрами та сантехніком дільниці №9 КП ЖКС «Фонтанський», за адресою вул. Фонтанська дорога, 55 відбулося залиття квартири АДРЕСА_5 в 04.00 години ранку. Причиною заливу являється прорив підводки радіатора в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно з висновком експерта ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибинського С.С.» № 048/2020 будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження для подання до суду від 10.07.2020 р. вартість ремонтно-будівельних робіт (з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів), які необхідно виконати для усунення пошкоджень, спричинених залиттям приміщення квартири АДРЕСА_3 , складає 31 592 грн.

Вартість експертного дослідження складає 4 000 грн, які сплачені позивачем 01.07.2020 року, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру на вказану суму /а.с.52/.

Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва в кв. АДРЕСА_3 , які необхідно виконати у результатті залиття складає 31 823 грн /а.с.39-40/.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є учасником бонових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 і користуюся пільгами передбаченими законом /а.с.6, т.2/.

10.06.2021 року у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 /співробітник КП ЖКС «Фонтанський»/ підтвердив факт залиття квартири 11.10.2019 року позивача з квартири відповідача та пояснив, що під час встановлення причин заливу оглядалися квартири обох сторін. В квартирі відповідача у металевій трубі біля радіатора встановлено наявність свища (маленької дірочки), яка визначена причиною заливу.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи матеріальну шкоду в розмірі 35 592, грн. районний суд виходив з того, що 11.10.2019 року в 04.00 год. ранку за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок неправомірних дій відповідача щодо халатного відношення до своїх обов`язків утримувати систему опалення в належному стані та в зв`язку з проривом підводки до радіатори у кв. АДРЕСА_2 , відбулось залиття кв. АДРЕСА_5 , вартість ремонту якого становить 35 592 грн.

Стягуючи моральну шкоду в розмірі 1 000 грн районний суд виходив з того, що в наслідок неправомірних дій відповідача відбулось залиття квартири позивача.

Визначаючи її розмір районний суд виходив з того, що порушено право власності у зв`язку з чим порушено звичний режим життя позивача та виходив з засад розумності .

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Керуючись ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 7 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» - власник зобов`язаний власними коштами проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку.

З аб. 5 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ № 572 від 8 жовтня 1992 року власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Виходячи з вищезазначених норм районний суд дійшов правильного висновку , що обов`язок з утримання санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що розміщені у квартирі) у належному стані покладено саме на власника квартири.

Зазначене кореспондується з практикою Верховного Суду, який у постанові від 03.10.2018 в справі № 344/3303/16-ц підкреслив, що суди попередніх інстанцій, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну позивача і взявши до уваги те, що ОСОБА_1 , як власник квартири, з якої відбувся витік води, не довів, що його вини в заподіянні шкоди немає, дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.

Щодо відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України визначено, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_2 завдана майнова шкода у розмірі 31 592 грн.

Позивачка, на підтвердження своїх позовних вимог, надала Акт від 11.10.2019 року та експертний висновок №0148/2020 від 10.07.2020 року.

Свідок ОСОБА_4 , як співробітник (майстр) КП ЖКС «Фонтанський» підтвердив складаний Акт від 11.10.2019 року.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 322, 360 ЦК України власник (співвласник - відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності) зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна. Суд виходить із наявності вини відповідачів в спричиненні такої шкоди, оскільки залиття квартири позивача сталося через неналежний догляд відповідачів за технічним станом труб опалення у своїй квартирі.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Під час вирішення спору про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, суд повинен з`ясувати: що стало причиною залиття, хто в цьому винен, тобто в результаті чиїх дій (бездіяльності) це сталося, причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) та спричиненою шкодою, розмір збитків. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, в силу наведеного, вище, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

І такою є правова позиції ВС (в справі справа № 759/4781/16-ц; провадження № 61-9338св18).

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В абзаці 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з наступними змінами та доповненнями зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно висновку експерта № 048/2020 від 10.07.2020 року (а.с. 1123, т.1) вартість ремонтно відновлюваних робіт, які необхідно провести в приміщеннях квартири АДРЕСА_3 та будівельних матеріалів, необхідних для усунення пошкоджень спричинених внаслідок залиття вказаної квартири в загальному розмірі становлять 31 592,00 грн.

Судова колегія погоджується з висновком районного суду, що згідно з положеннями статті 1166 ЦК України, саме відповідач мав довести відсутність своєї вини у залитті квартири позивача.

Дане обумовлено і принципом презумпції вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК), а саме, що відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак визначаючи розмір шкоди в сумі 35 592 грн, районний суд помилково врахував 4 000,00 грн за проведення експертного дослідження, оскільки вона не стосується предмета позову, а відноситься до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки, в ході судового розгляду відповідачем не доведено та не надано суду доказів того, що шкода завдана майну позивача шляхом залиття його квартири не з його вини, то районний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не є спеціалістами в області сантехнічних робіт, не були присутніми при складанні акт 11.10.2019 року, а тому районний суд правомірно не взяв їх пояснення до уваги.

За таких обставин та у відповідності до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України судова колегія зменшує розмір стягненої матеріальної шкоди становить 31 592,00 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди

Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний Суд України в пункті 5 постанови Пленуму №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року з наступними змінами і доповненнями, роз`яснив про те, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:

- наявність такої шкоди,

- протиправність діяння її заподіювача,

- наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача

- вина останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що вина у залитті квартири відповідачем не спростована, районний суд правомірно стягнув моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн, виходячи з засад розумності та справедливості.

Щодо стягнення судових витрат

Згідно із пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18)».

ОСОБА_1 є відповідачем у цій справі, предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту відповідача ОСОБА_1 .

Отже, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір», а тому суд першої інстанції правомірно стягнув з нього понесені позивачкою судові витрати.

Враховуючи вимоги ст. 133 ЦПК України позивачем сплачено судові витрати в розмірі:

-судовий збір 840,80 грн;

-витрати на професійну правничу допомогу 4500,00 грн;

-витрати на проведення експертного дослідження 4000,00 грн, які і підлягають стягненню з відповідача.

Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України судова колегія вважає, що вони підлягають стягненню в зв`язку зі зміною судового рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року в частині стягнення матеріальної шкоди змінити та стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 / на користь ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 / майнову шкоду у розмірі 31 592 /тридцять одної тисячі п`ятсот дев`яносто дві/ гривні.

В решті рішення залишити без змін.

Змінити розмір понесених судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 / на користь ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 / судові витрати у розмірі 9340,80 /дев`ять тисяч триста сорок гривень вісімдесят копійок/.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М.Сегеда

Т.В.Цюра