Справа № 404/6187/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ковбасюк О.О., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», ОСОБА_1 , приватний виконавець Клименко Роман Васильович, про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року заявник звернувся із вказаною заявою до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Згідно з ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 18.08.2021 справу передано за підсудністю на розгляд до Подільського районного суду м. Києва.

26.01.2022 справа надійшла до Подільського районного суду м. Києва та згідно з протоколом автоматизованого розподілу передана у провадження судді Ковбасюк О.О.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» вказує на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Клименка Р.В. перебуває виконавче провадження №62640126, відкрите на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Гораєм О.С. №12427 від 16.07.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Платинум Банк» заборгованості за Кредитним договором №1827/5211DCLRG2PT. 16.0.2021 між ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» та ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №16/01-01-П, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» відступило ТОВ «Вердикт-Капітал» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним договором. На підставі викладеного заявник звернувся із зазначеною заявою до суду.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Розділом VI ЦПК України чітко врегульовані процесуальні питання щодо виконання судових рішень в цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Положеннями статті 442 ЦПК України унормовані питання щодо заміни сторони виконавчого провадження, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Стаття 442 ЦПК та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» не можуть застосовуватись до вимог про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса при відсутності виконавчого провадження за таким виконавчим документом.

Крім того, положення статті 442 ЦПК України поширюють свою дію виключно на заміну правонаступником сторони виконавчого провадження і лише за виконавчим листом.

Таким чином, оскільки судом не розглядалась справа за вимогами банку (ПАТ «Платинум Банк») про стягнення заборгованості за кредитним договором, та не видавався виконавчий лист на виконання такого рішення, то правила статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані в такому випадку.

Разом з тим, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться виконавчі написи нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.

У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Аналізуючи в сукупності зазначені правові норми, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, суд дійшов висновку, що питання заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса повинно вирішуватися в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №826/7941/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.07.2019 у справі №822/1659/18.

У пункті 4.8 постанови від 14.11.2018 у справі № 906/515/17 Верховний Суд також звертає увагу суддів на те, що для визначення предметної юрисдикції вирішальне значення має суть оспорюваних дій, а не форма їх вираження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведені положення законодавства та судової практики, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за вказаним позовом.

У відповідності до ч.5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 442 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», ОСОБА_1 , приватний виконавець Клименко Роман Васильович, про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Роз`яснити заявнику, що його вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, визначеному КАС України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 31.01.2022.

СуддяО. О. Ковбасюк