Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Скрипник О. Г. ,

за участю секретаря судового засідання - Сілюкова Ю. В.,

представник позивача: ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Аха Страхування», про виплату страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Аха Страхування» про виплату страхового відшкодування.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 31.12.2015 року між ним та страховою компанією ПрАТ « АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» №38198а5ка, а саме: автомобіля БМВ Х6 д.з. НОМЕР_1 на суму страхового відшкодування у розмірі 1000 000, 0 грн.

У період з 03.05.20І16 року по 04.05.2016року автомобіль було викрадено невідомою особою, у зв`язку з чим позивач звернувся з відповідною заявою до органів поліції про порушення кримінального провадження за фактом викрадення автомобіля та із заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. Листом від 10.10.2016 року №9565/18цв відповідач відмовив позивачу у виплаті страхової суми, незважаючи на те, що автомобіль працівниками поліції знайдено не було.

Позивач вважає дії відповідача незаконними, такими, що грубо порушують умови договору страхування та його особисті майнові права, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 1000 000, 0 грн.

Представник відповідача позов не визнав, направив відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що 31.12.2015 р. між АТ «СК «АРКС» , правонаступником якого є АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_1 укладено Договір № 38198а5ка добровільного страхування наземного транспорту , відповідно до якого застраховано майнові інтереси страхувальника ( вигодонабувача) на суму страхового відшкодування 1000 000, 0 грн, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 .

Умовами вказаного Договору передбачено обов`язки страхувальника виконувати всі умови Договору, у тому числі у випадку настання передбачуваної у п. 25.2 договору події, а саме: надати страхувальнику можливість провести розслідування обставин страхової події; надати йому докладну та достовірну інформацію. У випадку викрадення ТЗ в день подання страховику письмового повідомлення про подію, передати представнику страховика основний та додатковий комплект від ключів до замка запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, а також документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ.

При спробі авторизації одного із вилучених ключів до застрахованого ТЗ було виявлено, що на даному ключі відсутня будь-яка інформація та він не відноситься до автомобіля «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 , в той час , як в заяві на страхування від 31.12.2015 року позивач зазначив, що до транспортного засобу (замку запалювання) автомобіля «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 наявно два комплекта ключів ( оригіналів).

Відповідач вважає, що ОСОБА_1 має умисел на отримання шахрайським шляхом грошових коштів від страхової компанії, у зв`язку з чим імітував незаконне заволодіння автомобілем «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 , який був застрахований. За заявою АТ «СК «АХА Страхування» 02.09.2016 р. до ЄРДР за № 0005265 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 190 КК України.

Відповідач також вважає, що страхувальник надав страховику неправдиву інформацію про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності, які стосуються страхового випадку і його обставин ( п.30.5.3.); страхувальник не виконав обов`язків, передбачених умовами Договору, окрім п. 27.1.11 Договору ( п.30.5.6.); страхувальник не вказав у разі викрадення ТЗ основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню та пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню та документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ ( п.30.5.16), а тому у відповідача відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 31.12.2015 р. між АТ «СК «АРКС», правонаступником якого є АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_1 укладено Договір № 38198а5ка добровільного страхування наземного транспорту , відповідно до якого застраховано майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача) на суму 1000 000, 0 грн , що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 строком на один рік: з 31.121.2015 року по 31.12.2016 рік.

Пунктом 25.1 договору встановлено, що страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, наведеними у пункті 25.2.1 цього договору. До страхових ризиків договір також відносить викрадення автомобіля (крадіжка, грабіж, розбій), завдання збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і завдання збитків внаслідок інших подій.

Відповідно до пункту 26.2.4 договору страхувальник зобов`язаний не зберігати та не залишати без нагляду основні та додаткові ключі до замку запалювання, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ 9 в тому числі: в застрахованому ТЗ), в місцях та приміщеннях, де є неконтрольований доступ сторонніх осіб.

У випадку, коли в страхове покриття за договором входить ризик «Викрадення», використовувати ( вмикати) пристрій для запобігання викраденню при будь-якому, навіть короткотерміновому залишенню ТЗ.

Пунктом 22.2.9 договору визначено, що страхувальник зобов`язаний здійснювати всі необхідні, можливі та доречні дії щодо запобігання виникненню страхових випадків та зменшення їх наслідків.

Відповідно до п.26.4.1. договору, при настанні страхового випадку страхувальник має право одержати від страховика страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно п. 27.1.12 договору при настанні страхового випадку викрадення ТЗ страхувальник зобов`язаний в день подання страховику письмового повідомлення про подію, передати представнику страховика основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої для управління системою для запобігання викраденню, а також документи, які дають право на управління застрахованим ТЗ ( в тому числі автомобіля), або довідку про їх вилучення працівниками МВС.

Як убачається з матеріалів справи, у період з 03.05.2016 року по 04.05.2016 року автомобіль «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу, було викраденого невстановленою особою, про що позивачем повідомлено Деснянське УП ГУНП в м. Києві. Дане повідомлення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, порушено кримінальне провадження за ч.3 ст. 289 КК України.

Про викрадення автомобіля позивач письмово повідомив траховика 06.05.2015 року. Листом від 10.10.2016 року № 9565/18 цв АТ «СК «АХА Страхування» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що ОСОБА_1 , з метою отримання шахрайським шляхом грошових коштів від страхової компанії імітував незаконне заволодіння автомобілем «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 , який був застрахований. За заявою «СК «АХА Страхування», Деснянським УП ГУНП у м. Києві внесено відомості до ЄРДР від 02.09.2016 року № 0010585 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Пунктом 28.1 Договору встановлено, що для підтвердження настання страхового випадку та визначення розміру завданих збитків страхувальник зобов`язаний надати страховику інформацію або документи: Повідомлення про подію ( п.2.1.1). При фіксації повідомлення про подію страхувальник зобов`язаний надати страховику повну та достовірну інформацію, що має ознаки страхового випадку (п. 28.1.1.3). Для підтвердження настання страхового випадку страхувальник зобов`язаний надати письмове повідомлення про подію за формою, визначеною страховиком протягом 3 робочих днів ( незалежно від фіксації повідомлення через контакт-центр страховика у телефонному режимі) виключно у випадках викрадення застрахованого ТЗ, а також обставини страхового випадку; заяву на виплату страхового відшкодування, документи, договір; свідоцтво на реєстрацію ТЗ.

У разі настання страхової події за ризиком «Викрадення», страхувальник зобов`язаний надати страховику довідку чи інший документ відповідних компетентних органів, що підтверджує початок кримінального провадження за заявою страхувальника про викрадення ( незаконне заволодіння) ТЗ та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, де обов`язково повинні бути вказані прізвища, ім`я та по-батькові власника ( користувача) ТЗ, державний номер, номери номерних агрегатів, дата місце, обставини та час викрадення, стаття Кримінального кодексу України, за ознаками якої почато кримінальне провадження ( п. 28.1.2.3. Договору).

З метою прийняття рішення про виплату страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» страховик може звернутися до страхувальника ( вигодонабувача) із запитом на надання інших документів щодо стану кримінального провадження ( копії заяв до правоохоронних органів, довідки, постанови, повідомлення, протоколи, експертизи та інші документи щодо кримінального провадження, заявою про викрадення ТЗ.

Відповідно до п.29.1 Договору, страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з Договором на підставі Повідомлення про подію, письмової заяви страхувальника ( його правонаступника, вигодонабувача) на виплату страхового відшкодування і страхового акту, який складається страховиком .

Страхове відшкодування сплачується страхувальнику тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитків. Страхувальник зобов`язаний надати страховику усі необхідні документи та/або інформацію , що підтверджують причини та розмір збитків, перелік яких наведено в розділі 28 Договору. Ненадання вказаних документів та/або інформації дає страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами та /або інформацією ( п.29.2 Договору).

Пунктом 29.5 Договору передбачено, що у разі настання страхової події за ризиком «Викрадення», страхове відшкодування виплачується у розмірі страхової суми, встановленої на відповідний період дії Договору, за винятком суми знецінення ТЗ за відповідний період дії Договору ( розділ 16 та 24 Договору встановленої згідно з розділом 10 Договору франшизи ( з урахуванням умов п. 29.9 Договору).

Обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» є попереднє укладення страхувальником ( за наявності у Страхувальника відповідних повноважень) або власником ТЗ угоди, відповідно до якої страхувальник зобов`язується у разі, якщо викрадений ТЗ буде пізніше знайдено, передати права власності на нього страховику (оформити абандон за формою, встановленою страховиком). Якщо виявиться, що на момент викрадення застрахований ТЗ перебуває під арештом або іншим обтяженням ( окрім обтяження, яке пов`язане з виконанням договірних відносин страхувальника з вигодонабувачем, страховик має право відстрочити складання абадону до отримання страховиком достовірної інформації про зняття із застрахованого ТЗ обтяжень, окрім тих, що пов`язані з виконанням договірних відносин страхувальника з вигодонабувачем ( п. 29.6 договору).

Згідно з пунктом 30.2.2 договору, не підлягають відшкодуванню збитки, які сталися під час керування ТЗ Страхувальником або будь-якою іншою особою у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин чи медичних препаратів, протипоказаних заводом-виробником або лікарем при керуванні ТЗ, а також збитки, які сталися під час керування ТЗ особою, особою, яка не мала посвідчення водія, що не відповідає вимогам законодавства України, та / або не мала посвідчення на управління ТЗ відповідної категорії.

Відповідно до п.30.2.2. не є страховим випадком викрадення, знищення або пошкодження, пов`язані з викраденням або спробою скоїти означені дії, ТЗ, його складових частин або додаткового обладнання під час купівлі-продажу ТЗ.

Як убачається з матеріалів справи, при настанні страхового випадку, який мав місце 03.05.20І16 року по 04.05.2016 року, страхувальник надав страховику всі документи, визначені Договором, проте страхове відшкодування відповідач не сплатив.

Стаття 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Обов`язки страхувальника визначається статтею 989 ЦК України, статтею 21 Закону України «Про страхування» і умовами договору страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені у статті 991 ЦК України і статті 26 Закону України «Про страхування». Цими статтями також встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

З наведених положень закону та договору страхування убачається, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник не надав у разі викрадення транспортного засобу основний та/або додатковий комплекти ключів до замку запалювання транспортного засобу, ключі механічного протиугінного пристрою та/або пристрою для дистанційного управління протиугінною системою та/або документи, що надають право на управління застрахованим транспортним засобом, в тому числі, але не виключно, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність (у випадку її наявності, тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля (за виключенням викрадення транспортного засобу шляхом грабежу та/або розбою).

Як установлено в судовому засіданні, під час огляду місця події у ОСОБА_1 , працівниками Деснянського УП ГУНП у м. Києві були вилучені ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження. Офіційним ділером BMW в Україні - ТОВ «Авто Боварія» проведено діагностику ключів до замка запалювання ТЗ «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 в кількості 2-х штук, які були передані страхувальником до Деснянського УП ГУНП в м. Києві, при спробі авторизації яких один із переданих ключів не відноситься до автомобіля «BMW X6» д.н. НОМЕР_1 .

В той же час, позивач уклав договір страхування з ПрАТ « АХА Страхування» саме з таким комплектом ключів і саме такий автомобіль був застрахований страховиком.

Крім того, пунктом 30.5.16 договору передбачена відмова у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з ненаданням страхувальнику основного та додаткового комплекту до замку запалювання ТЗ, в той час , як в договорі не зазначено скільки конкретно їх повинно бути та чи обов`язкова наявність саме двох оригінальних ключів від транспортного засобу у страхувальника.

Оскільки позивач виконав умови договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, натомість відповідач від виконання умов договору ухиляється, суд вважає, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 1000 000, 0 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано рахунок на оплату №1 від 01.02.2017 року до Договору про надання правової допомоги від 24.11.2016 року на суму 10 000, 0 грн, а також оригінал квитанції про судовий збір від 21.10.2016 року, а отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 0 грн та судовий збір у розмірі 6 890, 0 грн.

Керуючись ст. 980 ЦК України, Законом України « Про страхування», ст.ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування, задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» ( ідентифікаційний код: 20474912, м. Київ, вул. Іллінська, оф.8) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: суму страхового відшкодування у розмірі 1000 000, 0 грн;

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» ( ідентифікаційний код: 20474912, м. Київ, вул. Іллінська, оф.8) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 0 грн;

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» ( ідентифікаційний код: 20474912, м. Київ, вул. Іллінська, оф.8) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: судовий збір у розмірі 6 890, 0 грн

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення . Особи, які не приймали участь у справі, мають право на оскарження рішення суду протягом 30 днів з дня його отримання.

Суддя О. Г. Скрипник