10.11.2022 Справа № 696/689/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Білопольської Н.А.,

за участю секретаря Ткачук Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) учасників справи, справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який обґрунтований тим, що відповідач по справі ОСОБА_3 являється його батьком. Шлюб між батьками розірвано 12 грудня 2006 року. Із 2006 року відповідач сплачував аліменти на користь матері позивача на його утримання в розмірі ј частини доходів до повноліття дитини, щомісячно, на підставі виконавчого листа, виданого Добропільським міськрайонним судом Донецької області 28 лютого 2006 року.

Наразі позивач є повнолітнім, навчається в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова на денній формі навчання за державним замовленням, на другому курсі, на факультеті хімії та фармації за спеціальністю «фармація», термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року.

Зазначає, що він не працює, продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на додаткові витрати на навчання (проїзд до ЗВО, оплата за проживання в гуртожитку тощо), на харчування та купівлю одягу.

Саме тому позивач просить суд ухвалити рішення, згідно з яким стягувати з відповідача ОСОБА_3 на його користь аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, до досягнення ним 23-річного віку, за умови, що він буде продовжувати навчання. Також просить стягнути на його користь понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Власенко А.В., підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, зі свого боку надіслав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності та про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 є батьком позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Добропільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції 19 квітня 2004 року.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Добропільським міськрайонним судом Донецької області 28 лютого 2006 року по справі № 2-390/2006, відповідач сплачував аліменти на користь матері позивача ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_2 в розмірі ј частини доходів до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Шлюб між батьками позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано 12 грудня 2006 року, згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 12 грудня 2006 року, актовий запис № 320.

Згідно з довідкою № 18-ВК-264/с, виданою Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова 16 серпня 2022 року, а також відповідно до договору про навчання в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова № 16-1-014Х, студентського квитка серії НОМЕР_3 , виданого 01 вересня 2021 року, ОСОБА_2 являється студентом даного ЗВО, навчається на денній формі навчання, на 2-му курсі, на факультеті хімії та фармації за спеціальністю «фармація» за державним замовленням, орієнтовний строк закінчення навчання 30 червня 2025 року.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, слід керуватися нормами ст. 199 СК України, відповідно до якої якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що позивач у справі після досягнення повноліття продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, що не заперечується відповідачем у справі, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 20 вересня 2022 року (від дня пред`явлення позову за приписами ч. 1 ст. 191 СК України) і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Верховний Суд у постанові КЦС ВС від 09 червня 2020 року по справі № 466/9758/16-ц зазначив, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена також, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.

Стороною позивача до суду надано договір про надання правничої допомоги № 35/09/2022 від 30 серпня 2022 року, пунктом 4.1 якого передбачено, що клієнт сплачує адвокату гонорар, обумовлений сторонами, в сумі 4000 грн. Однак суду не надано документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо), а також жодних оформлених у встановленому законом порядку документів, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

За таких обставин суд не вбачає підстав стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Керуючись ст.ст. 182, 199-201 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на період його навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 20 вересня 2022 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за умови, що він буде продовжувати навчання.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного тексту), а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; паспорт ID-картка № НОМЕР_5 , виданий органом 5149 16 липня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 03 жовтня 1998 року.

Суддя Н.А. Білопольська