Справа № 453/101/22
№ провадження 2-з/453/2/22
УХВАЛА

31 січня 2022 року Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Курницької В.Я., за участі секретаря судового засідання Трембач М.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сенько Миколи Миколайовича про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви

в с т а н о в и в:

Заявник, ОСОБА_2 , через свого представника - адвоката Сенько Миколу Миколайовича, звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

-накласти арешт на житловий будинок загальною площею 163, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 45, що належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

-накласти арешт на банківські рахунки ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на суму 1 029 733, 00 грн.;

-накласти арешт на банківські рахунки ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на суму 1 029 733, 00 грн.;

-накласти арешт на банківські рахунки ТОВ «ДЕКОРЛАМЕЛЬ», ЄДПОУ: 42108957, на суму 1 029 733, 00 грн.

В обґрунтування заяви покликається на те, що між 23.03.2020 року ОСОБА_4 отримав від громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 позику у сумі 31 000 євро, яку зобов`язався повернути до 23.09.2020 року із сплатою 10% річних. В разі недотримання строків повернення позики, ОСОБА_4 зобов`язався сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, що підтверджується ропискою, копію якої долучено до заяви про забезпечення позову.

Крім того, 23.03.2020 року між кредитором ОСОБА_2 та дружиною боржника, ОСОБА_3 укладено договір поруки. Цього ж дня аналогічний договір поруки укладено і між кредитором ОСОБА_2 та ТОВ «ДЕКОРЛАМЕЛЬ».

Відповідно до п. 1 зазначених договорів, поручителі ( ОСОБА_3 та ТОВ «ДЕКОРЛАМЕЛЬ») поручилися перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_4 свого обов`язку за договором позики, укладеним між кредитором та боржником 23.03.2020 року на суму 31 000 євро.

Відповідно до до п. 2 зазначених договорів, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручителі відповідають перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи оплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, 3% річних, тощо.

Боржник взяті на себе зобов`язання не виконав, отримані у позику кошти та проценти не повернув.

06.10.2021 року представником позикодавця на адресу боржника та поручителів було скеровано вимоги про негайне повернення боргу, які залишилися без відповіді та реагування.

Заборгованість за вказаними договорами боржника та поручителів складає станом на 24.01.2022 року 33 810, 34 євро та 188 157, 10 грн., що еквівалентно 1 273 803, 74 грн.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що невжиття заходів до забезпечення позову може ускладнити виконання майбутнього рішення суду, на думку представника заявника, існує необхідність у забезпеченні позову. Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Встановлено, що предметом майбутнього позову є стягнення з позичальника та поручителів суми основного боргу, відсотків за користування позикою, суми 3% річних та пені за договором позики від 23.03.2020 року, на загальну суму 33 810, 34 євро та 188 157, 10 грн., що еквівалентно 1 273 803, 74 грн.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з предмету та обґрунтування майбутніх позовних вимог, наведених у заяві про забезпечення позову.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин існуючих між сторонами правовідносин, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг майбутніх позовних вимог, а також строк виконання зобов`язання, який настав 23.09.2020 року та бездіяльність боржника та поручителів станом на момент звернення із даною заявою, суд вважає, що є необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки належність одному з майбутніх відповідачів нерухомого майна, а також вартість такого майна, яка складає 244 070, 00 грн. документально підтверджена заявником доданими до заяви належними та достатніми документальними доказами, вимога заявника щодо накладення арешту на житловий будинок загальною площею 163, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 45, що належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є такою, що підлягає до задоволення.

Щодо вимог про накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на суму 1 029 733, 00 грн., ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на суму 1 029 733, 00 грн., ТОВ «ДЕКОРЛАМЕЛЬ», ЄДПОУ: 42108957, на суму 1 029 733, 00 грн., то суд зазначає таке.

Одним із принципів вжиття забезпечувальних заходів є принцип пропорційності (співмірності, справедливості), який означає відповідність застосованого забезпечувального заходу потенційним збиткам позивача, включає в себе ґрунтовність підстав вимоги заявника, відповідні публічні інтереси, якщо такі є, терміновість потреби для вжиття попередніх заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

Судове рішення, як найвищий акт правосуддя, повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд звертає увагу, що арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на банківські рахунки боржника, про що просить заявник у поданій заяві, чинним законодавством не передбачене, оскільки суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських установах або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. При цьому, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником (постанова Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі № 320/3560/18).

Банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів (пункт 9 частина перша статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Звертаючись до суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та ТОВ «ДЕКОРЛАМЕЛЬ» заявником не надано будь-яких доказів, які б підтверджували відомості про наявність таких рахунків у вказаних осіб, номери таких рахунків, суми грошових коштів на таких рахунках.

При цьому, відсутність відомостей про рахунки банківські рахунки майбутніх відповідачів та наявність на таких грошових коштів та розміру останніх, не дає змоги суду визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами, оскільки заявник просить накласти арешт на грошові кошти кожного з трьох боржників на всю суму заборгованості (за виключенням частини вартості нерухомого майна, на яке заявник просив накласти арешт), а відтак, у випадку наявності необхідних коштів на банківських рахунках всіх трьох майбутніх відповідачів, сума коштів, на які накладено арешт, буде майже втричі більшою від суми позовних вимог, з якими має намір звернутися заявник.

Із наведеного слідує, що відомості про те, на яких рахунках, в яких банках та в якому розмірі перебувають грошові кошти потенційних відповідачів є необхідними для забезпечення позову.

Окрім цього, вжиття запропонованих заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на кошти на рахунках юридичної особи може призвести до невиправданих перешкод у здійсненні господарської діяльності, та в свою чергу , погіршення майнового стану сторони ( постанова Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі №910/3836/20).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Сенько Миколи Миколайовича про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на житловий будинок, що належить ОСОБА_3 В частині вимог про накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та ТОВ «ДЕКОРЛАМЕЛЬ» в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сенько Миколи Миколайовича про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок загальною площею 163,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 45, що належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В решті вимог в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу може бути пред`явлено до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Роз`яснити заявнику, що згідно з ч. 4 ст. 152, ч. 13 ст. 158 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 04.02.2021 року.

Суддя В.Я. Курницька