ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Херсон

справа № 659/96/21

провадження № 22-ц/819/19/22

22-ц/819/21/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) суддів:Пузанової Л.В., Склярської І.В., Чорної Т.Г.,
секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 20 липня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" про розірвання договору оренди землі,

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 20 вересня 2007 року між сторонами укладено договір оренди землі, за умовами якого він передав відповідачу у користування строком на 15 років належні йому на праві власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,54 га, 1,38 га, розташовані на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, зі сплатою орендної плати, розмір якої за кожний рік оренди становив 2 % від нормативної грошової оцінки однієї земельної ділянки у грошовій формі, що складає 1 325 грн з урахуванням індексів інфляції, внесення якої здійснюється у строки - 15 серпня та 15 грудня.

Відповідач договірні зобов`язання не виконує, у визначені договором строки оренду плату за 2007, 2011, 2019 роки не сплачував.

Посилаючись на те, що систематичне невиконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати є підставою для його розірвання, позивач просив суд розірвати укладений 20 вересня 2007 року із ТОВ «Агродом» договір оренди землі та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням суду від 20 липня 2021 року постановлено:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" про розірвання договору оренди землі задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений 20 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агродом", зареєстрований у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії ДП Центру ДЗК 12 листопада 2007 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" 908 гривень витрат зі сплати судового збору.

У липні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про стягнення із відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу в сумі 11 100 грн, надавши заяву про подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу до судових дебатів.

Додатковим рішенням суду від 10 серпня 2021 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродом» на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Агродом» просить рішення суду основне та додаткове скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, та про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, зазначаючи, що рішення постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо наявності підстав для розірвання договору оренди землі внаслідок невиконання товариством обов`язків зі сплати орендної плати не відповідають обставинам справи щодо дострокового виконання товариством зобов`язань зі сплати на користь позивача орендної плати, що свідчить про відсутність порушення умов договору в частині невиплати орендної плати позивачу, а тому не є підставою для розірвання договору оренди землі з передбачених статтею 141 Земельного кодексу України підстав.

Крім того, зазначив, що в порушення норм діючого цивільного процесуального законодавства судом не взято до уваги надані товариством у підтвердження факту виплати позивачу орендної плати за спірним договором первинні документи, зокрема заяви ОСОБА_1 та видаткові касові ордери, а надано перевагу доказам позивача, які лише підтверджують факт нарахування відповідачем як податковим агентом відповідного виду доходу та факту утримання та сплати відповідних сум податків і зборів, а не факт виплати позивачу орендної плати.

Також зазначив, що суд першої інстанції повинен був відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 527/600/17 щодо незастосування позовної давності до негаторного позову, у зв`язку із тим, що правовідносини у справах не є подібними, оскільки ОСОБА_1 не заявлено негаторної вимоги (повернення земельної ділянки), а відтак і відсутні підстави для незастосування строку позовної давності.

Апеляційна скарга в частині оскарження додаткового рішення обґрунтована тим, що висновки суду щодо наявності підстав для стягнення судових витрат на правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі за відсутності в матеріалах справи підтверджень надсилання іншим учасникам справи копій поданих позивачем доказів про понесені ним судові витрати, не відповідають нормам процесуального права, що регулює спірне питання, а сума витрат є неспівмірною з огляду на обсяг наданих адвокатських послуг та їх складності.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , її доводи не визнав, рішення суду як законне та обґрунтоване просив залишити без змін.

В ході розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_1 , 25 січня 2022 року подав заяву про відмову від позову, визнання рішення суду першої інстанції нечинним та закриття провадження у справі, вказавши, що наслідки закриття провадження у справі в зв`язку із відмовою від позову ОСОБА_1 та йому як її представнику роз`яснені та зрозумілі.

Відповідно до положень статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про цю процесуальну дію незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Прийнята судом відмова позивача від позову відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 374 ЦПК України, якою визначено повноваження суду апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Право позивача відмовитися від позову передбачене статтею 206 ЦПК України, відповідно до положень якої позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює йому наслідки цієї процесуальної дії, перевіряє чи не обмежений представник позивача у повноваженнях на її вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Будь-яких обмежень щодо реалізації позивачем права відмовитися від позову норми процесуального права не встановлюють.

Враховуючи надане позивачу процесуальним законом право на відмову від позову, а також з огляду на те, що заява подана адвокатом, обмеження якого на вчинення такої процесуальної дії в ордері на представництво ним інтересів ОСОБА_1 не застережені, наслідки наведеної процесуальної дії позивач та його представник знають та розуміють, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позову, рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 серпня 2021 року визнати нечинними і провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини першої статті 255, статтею 373, пунктом 3 частини першої статті 374 ЦПК України, суд

ухвалив:

Прийняти відмову ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , від позову.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 серпня 2021 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродом» про розірвання договору оренди землі закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст ухвали складено 27 січня 2022 року

Суддя Л. В. Пузанова