Справа № 283/2921/21
провадження №2/283/100/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2022 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

18.11.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат АО «Фама Україна» Руденко Світлана Юріївна, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №09-АП від 21.10.2021 та ордеру серії АА №1152143, звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 85000 дол. США строком до 31.12.2020, що підтверджується письмовою розпискою. Позика не повернена, відповідач на вимоги про повернення не реагує, зобов`язання свої не виконує.

За період з 01.01.2021 по 15.11.2021 (319 днів), 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання становить 2228,63 дол. США.

За період з 16.11.2021 по 20.12.2021 (34 днів), 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання становить 237,53 дол. США.

Вимогами позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 85000 дол. США, 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання в розмірі 2466,16 дол. США, понесений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 висловив свою позицію щодо спору у відзиві, який надійшов до суду 21.12.2021, і зазначив, що позовні вимоги не визнає. Пояснив, що в 2017 році через спільних знайомих його познайомили з ОСОБА_3 , яка на той час займалася купівлею-продажем іноземної валюти, і запропонувала відповідачу співпрацю на взаємовигідних умовах, що полягала в заробітку на різниці валютно-обмінних операціях.

На той час сторони були сусідами і часто спілкувалися. Відповідач розповів ОСОБА_1 про співпрацю з ОСОБА_3 позивач також виявив бажання отримати додатковий дохід, а тому запропонував ОСОБА_2 взяти в нього грошові кошти та передати їх ОСОБА_3 , яка повинна була провести обмін вказаної суми та повернути через відповідача зароблений процент від вказаної операції.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був співробітником правоохоронних органів, не бажаючи розголосу та публічності, без жодної розписки передав ОСОБА_3 через відповідача 85000 дол. США. Кожного місяця ОСОБА_1 отримував процент від валютно-обмінних операцій, а ОСОБА_2 був лише посередником між ОСОБА_3 та позивачем.

З початку січня 2020 року ОСОБА_3 перестала виходити на зв`язок та припинила спілкування з відповідачем. Зрозумівши, що вона їх ошукала, 13 січня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КПК України, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000329 від 14.01.2020, в межах якого відповідача визнано потерпілим.

Фактично грошові кошти були передані відповідачу 17 жовтня 2019 року, але розписка написана набагато пізніше, коли позивач дізнався про смерть ОСОБА_3 .

Враховуючи, що грошові кошти зазначені в розписці не були привласнені відповідачем, а фактично передані в розпорядження третій особі, ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно відповіді на відзив представник позивача адвокат Руденко С.Ю., поданого до суду 04.01.2022, зазначено, що твердження відповідача є безпідставними у зв`язку з наступним. Сторони в 2017 році знайомі не були; позивач ніколи не просив передавати позичені грошові кошти ОСОБА_3 ; відповідачем не надано доказів, що свідчили б про волевиявлення позивача щодо передачі будь-яких грошових коштів ОСОБА_3 ; позивач ніколи не працював в правоохоронних органах. Грошові кошти надані в позику відповідачу, що підтверджується письмовою розпискою від 17.10.2019 р. Згідно чинного законодавства одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Окрім цього, відповідач не спростовує факту власноручного складення розписки та отримання грошових коштів.

А тому, зібрані в матеріалах справи докази переконливо свідчать про факт отримання грошових коштів ОСОБА_2 в борг.

Явка сторін по справі:

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Руденко С.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

17.10.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, підписаної власноручно останнім, за якою позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 85000 доларів США, з обов`язком щодо повернення до 31.12.2020 року та (а.с. 28).

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов позики та підписано позичальником.

В строк, обумовлений у розписці, ОСОБА_4 грошові кошти не повернув та взятих на себе зобов`язань не виконав.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 29.10.2021 року було направлено на адресу місця проживання відповідача письмовий лист-вимогу щодо належного виконання останнім взятих на себе згідно договору позики зобов`язань (а.с.29), що підтверджується описом вкладення в лист та накладною №467 (а.с.32).

10.11.2021 року позивачем направлено відповідачу повторну вимогу щодо погашення заборгованості (а.с.33), що підтверджується описом вкладення в лист та накладною №136 (а.с.34).

На підтвердження факту витрат позивача на правничу допомогу адвоката, до матеріалів справи долучено:

акт №01-22 здачі-прийняття робіт (надання послуг), згідно якого ОСОБА_1 надано наступні послуги: особиста зустріч для проведення консультації вартістю 2000 грн., перевірка та аналіз наданих документів, вирішення питання щодо можливості досудового врегулювання спору вартістю 3000 грн., додаткове узгодження попередньої правової позиції вартістю 1000 грн., збір доказів щодо майна відповідача вартістю 6000 грн., складання позовної заяви вартістю 6000 грн., складання заяви про забезпечення позову вартістю 4000 грн., правовий супровід під час розгляду справи вартістю 10000 грн., на загальну суму 32000 грн.; меморіальний ордер №@2PL646896 від 25.05.2022.

Мотиви та застосовані норми права.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Щодо стягнення боргу за розпискою.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, наявність власноручно підписаної розписки відповідача в матеріалах справи підтверджує факт передачі ОСОБА_1 позичальнику ОСОБА_2 визначеної грошової суми в силу вимог ст. 1047 ЦК України, а також те, що між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов позики.

Доказів повернення відповідачем суми позики в строк визначений у розписці до суду не надано, що свідчить про те, що боргові зобов`язання в розмірі 85000 доларів США не виконані.

Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами у формі розписки, є не чинним, його дійсність не спростована.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) Великою Палатою Верховного Суду зроблено правовий висновок: відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 позики у розмірі 85000 доларів США згідно розписки від 17.10.2019 обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок, що передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні трьох відсотків річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Позивач просить стягнути з відповідача 2466,16 дол. США, як 3% річних від простроченої суми боргу згідно наступного розрахунку:

за період з 01.01.2021 по 15.11.2021 (319 днів), 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання (85000 доларів США х 319 днів х 3 : 100 : 365) становить 2228,63 дол. США.

за період з 16.11.2021 по 20.12.2021 (34 дні), 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання (85000 доларів США х 34 дні х 3 : 100 : 365) становить 237,53 дол. США.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється судом за формулою: сума санкцій = С х 3% х Д:365:100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Наведений позивачем розрахунок 3% річних є вірним та обґрунтованим.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума 3% річних у розмірі 2466,16 дол. США.

Будь-яких заперечень з приводу правильності проведених позивачем у його позовній заяві розрахунків щодо суми 3 % річних відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву не зазначалось, а отже суд приймає розрахунки позивача як правильні та достовірні.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст.137 ЦПК України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги №09-АП від 21.10.2021; ордер серії АА №1152143; акт №01-22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 32000 грн.; меморіальний ордер №@2PL646896 від 25.05.2022.

З переліку виконаних робіт та наданих послуг вбачається, що замовнику ОСОБА_1 були надані наступні правничі послуги: особиста зустріч для проведення консультації тривалістю 1 година вартістю 2000 грн.; перевірка та аналіз наданих документів, вирішення питання щодо можливості досудового врегулювання спору тривалістю 1год. 30 хв. вартістю 3000 грн.; додаткове узгодження попередньої правової позиції тривалістю 30 хв. вартістю 1000 грн.; збір доказів щодо майна відповідача тривалістю 3 години вартістю 6000 грн.; складання позовної заяви тривалістю 3 години вартістю 6000 грн.; складання заяви про забезпечення позову тривалістю 2 години вартістю 4000 грн.; правовий супровід під час розгляду справи 5 засідань вартістю 10000 грн., на загальну суму 32000 грн.

Враховуючи надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій для забезпечення юридичного представництва інтересів ОСОБА_1 , виходячи з принципів розумності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 32000 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 11851 грн.

Керуючись ст.ст. 3,4, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму заборгованості за договором позики від 17 жовтня 2019 року в розмірі 85 000 (вісімдесяти п`яти тисяч) доларів США, а також 3% річних в розмірі 2633,83 доларів США, 11 851 гривень сплаченого судового збору, а також 32 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2022 року.

Суддя