Номер провадження: 22-ц/813/1526/22
Справа № 491/1005/19
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 25.02.2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, третя особа: Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в зв`язку з втратою правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Ананьївського районного суду Одеської області з позовом до Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в зв`язкою з втратою правовстановлюючого документа, тертя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області.

При цьому посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала разом з позивачкою в с. Долинське Ананьївського району Одеської області.

За життя ОСОБА_2 працювала у Колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Карла Маркса» с. Долинське Ананьївського району Одеської області та була включена в список осіб, яким належить право на земельну частку (пай) в земельному фонді даного підприємства.

Як зазначає позивачка у позовній заяві, вона є спадкоємцем померлої за законом 1 черги - донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_1 від 21 листопада 2018 року та актовим записом №40 від 23 жовтня 1976 року про укладення позивачкою шлюбу (яким підтверджується зміна прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 »).

Згідно позовної заяви, позивачка звернувшись до Приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Воробйова А.О. за оформленням спадщини на вказаний сертифікат - позивачкою було отримано лист №38/01-16 від 22 березня 2019 року в якому нотаріус повідомив позивачці про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу вказаного сертифікату та рекомендував звернутись до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що на теперішній час позивачка не в змозі належним чином оформити право власності на вищезазначену земельну частку (пай), в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу у вигляді земельного сертифікату вона звернулась до суду та просить: ухвалити рішення, яким визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою с. Долинське Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 19 березня 2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право на земельну частку (пай), розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Карла Маркса» та розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0565025, виданого Ананьївського районною державною адміністрацією Одеської області 30 грудня 1999 року на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) за №497 на ім`я ОСОБА_2 - в порядку спадкування у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа, як спадкоємцем першої черги за законом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 25.02.2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в зв`язкою з втратою правовстановлюючого документа, тертя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області було відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин справи.

При цьому посилаючись на те, що суть позовних вимог полягає у визнанні права власності на земельну частку (пай) у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа - сертифікату про право власності на земельну частку (пай), який був виданий на ім`я матері позивачки - ОСОБА_2 .

В обґрунтування відмови в задоволенні позову суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що окрім позивачки, яка є донькою спадкодавця та відповідно спадкоємцем першої черги за нормами ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР є ще інший спадкоємець - чоловік спадкодавця та відповідно батько позивачки ОСОБА_5 , але позовна заява та додані матеріали не містять будь-яких відомостей про відношення ОСОБА_5 до спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та за таких обставин ОСОБА_5 мав би бути залученим до участі у справі за клопотанням позивача.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_5 помер раніше за ОСОБА_2 - 30.03.1977 року та відповідно не включався та не міг бути включений до числа спадкоємців за законом, що було встановлено та перевірено нотаріусом при підготовці рекомендаційного листа до суду.

Апелянт наголошує, що навіть за умови існування інших спадкоємців першої черги за законом відсутня необхідність залучення їх до участі у справі в якості відповідачів, так як вони вважались би такими, що відмовились від прийняття спадщини.

Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності фактичного вступу у спадщину позивачем є хибними, оскільки позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті матері.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2020 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

16 червня 2020 року ОСОБА_1 було подано заяву, якою усунуто недоліки зазначені у вище вказаній ухвалі.

02 липня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О.В. провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 25.02.2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, третя особа: Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в зв`язку з втратою правовстановлюючого документа було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 липня 2020 року у складі колегії суддів цивільної палати: головуючого Князюка О.В., суддів Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П. справу було призначено до розгляду.

09 червня 2022 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Бойко О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи.

До судового засідання 09 червня 2022 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Неявка сторони не є обов`язковою до суду апеляційної інстанції, а тому перешкоди для розгляду справи відсутні.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, тривалий розгляд справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, освідомленість учасників справи про розгляд справи, а також те, що учасники справи реалізували своє процесуальне право щодо участі у судовому засіданні під час розгляду справи та висловили свою процесуальну позицію, тобто створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відхилити клопотання представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Бойко О.О. про відкладення розгляду справи. Справу розглянути за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Позивачкою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Долинське Ананьївського району Одеської області, зареєстрована в с.Долинське Ананьївського району Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями: паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 19 березня 2002 року (а.с.6-7) та картки фізичної особи платника податків, виданої Ананьївським відділенням Любашівської МДПІ 9 лютого 2007 року (а.с.7).

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Долинської сільради Ананьївського району Одеської області 18 квітня 2003 року (а.с.8).

Як зазначає позивачка у позовній заяві померлій ОСОБА_2 за життя 30 грудня 1999 року був виданий сертифікат на земельну частку (пай) №0565025 площею 5,53 га в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 6 серпня 1996 року, який перебував в колективній власності КСП ім.Карла Маркса та розташований на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, що в матеріалах справи підтверджується копією листа відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 3 грудня 2018 року №1/364-18 (а.с.16-17).

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, рішення суду вимогам, викладеним у ст. 263 ЦПК України у повній мірі не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість не тільки у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, а судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_2 помера (а.с.8).

У листі відділу в Ананьївському районі ГУ Держгеокадастру у Одеській області від 03 грудня 2018 року повідомлено, що на ім`я ОСОБА_2 був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 5.53 умовних кадастрових гектарів на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області №245 від 06.08.1996 року. (а.с.16).

Листом приватного нотаріуса Воробйова А.О. Ананьївського районного нотаріального округу від 22 березня 2019 року було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.13).

Спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час дії ЦК УРСР, та положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлої.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 ЦК УРСР).

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, при чому при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.ст.22, 23 ЗК України особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КПС цього акта.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, який включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати право на земельну частку (пай) в порядку спадкування в зв`язкою з втратою правовстановлюючого документа, тертя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області (а.с.2-5).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти в задоволенні позову.

Згідно ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Слід зазначити відповідно до ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 308 від 17 листопада 2016 року, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, а саме змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року залучено Головне управління держгеокадастру в Одеській області до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Вирішуючи права та обов`язки держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області - розпорядника земель державної власності сільськогосподарського призначення, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не були залучено до участі у даній справі.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 623/901/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 731/92/20, підстави для відступу від якого відсутні.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет і підстави поданого позову, неповно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначився належним чином з колом учасників справи.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів, а тому встановивши, що суд першої інстанції порушив вимоги цивільно-процесуального законодавства та не залучив усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, скасовує рішення суду першої інстанції та відмовляє у позові з цих підстав.

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що така відмова не позбавляє його права у передбаченому законом порядку звернутися із відповідним позовом із правильним зазначенням суб`єктного складу учасників процесу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 25.02.2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 25.02.2020 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, третя особа: Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в зв`язку з втратою правовстановлюючого документа - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 червня 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О. М. Таварткіладзе

А. П. Заїкін