справа №645/5898/21
провадження №2/619/398/22
27 січня 2022 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.
при секретарі Ковалевської Е.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту ,-
До Дергачівського районного суду Харківської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про скасування арешту.
В обґрунтуванні позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона є власницею транспортних засобів: автомобіля «Volkswagen Transporter» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 та причепа «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_3 .
Відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24.01.2019 у справі № 643/8695/17 в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «Volkswagen Transporter», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску та 1/2 частину причепу ЛЕВ 183121, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2014 року випуску.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року в справі № 619/2541/20 затверджено мирову угоду укладену 21 травня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 , згідно з умовами якої за ОСОБА_1 визнано право власності на автомобіль «Volkswagen Transporter» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 та на причеп «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_3 .
Звернувшись до сервісного центру МВС із заявою про реєстрацію транспортних засобів позивачка дізналась про неможливість здійснення реєстрації у зв`язку із наявністю арештів, накладених на рухоме майно відповідача.
Так, 27.02.2018 Головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Плугатирьовою Юлією Сергіївною винесено постанову про арешт майна боржника у ВП 55885189, згідно з якою накладено арешт на транспортні засоби VOLKSWAGEN TRANSPORTER» р/н НОМЕР_2 та ЛЕВ 183121 р/н НОМЕР_3 , що належали боржнику ОСОБА_2 .
Також, відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 24.12.2020 Головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Плугатирьовою Ю.С. винесена постанова про арешт майна боржника № 60083759, якою накладено арешт на все рухоме майно, належне боржнику ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
10.08.2020 третьою особою винесено постанову у ВП 55885189 про зняття арешту з майна, якою знято арешт з транспортних засобів ЛЕВ 183121 р/н НОМЕР_3 , 2014 р.в. та реєстраційний/кадастровий номер: НОМЕР_2 , найменування: VOLKSWAGEN, VIN /Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , Загальна характеристика: модель TRANSPORTER, категорія: Легковий, колір: білий, рік виробництва: 2007, Номер кузова НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_2 .
Позивачка звернулася до третьої особи із заявою про внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна інформацію про зняття арешту з транспортних засобів «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 ; причеп «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_3 відповідно до Постанови про зняття арешту з майна від 10.08.2020 та зняття арешту з майна боржника, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника № 60083759 від 24.12.2020.
Як вибачається з інформації з Єдиного реєстру боржників та Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна у ВП № 60083759 здійснюється стягнення коштів на користь держави в розмірі основного зобов`язання 1114,24 грн. Таким чином, позивачка не є стороною цього виконавчого провадження і не має змоги ознайомитися з матеріалами цього виконавчого провадження з метою з`ясування, який саме орган представляє інтереси держави у виконавчому провадженні.
Оскільки транспортні засоби VOLKSWAGEN TRANSPORTER» р/н НОМЕР_2 та ЛЕВ 183121 р/н НОМЕР_3 зареєстровані за відповідачем, позивачка не має змоги здійснити перереєстрацію зазначених транспортних засобів та належним чином реалізовувати право власності на ці транспортні засоби.
Позивач просить суд, зняти арешт, що накладений постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про арешт майна боржника від 24.12.2020 р. № 60083759 з майна боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , а також стягнути з відповідача її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.
В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримав, наполягала на їх задоволенні, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні..
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24.01.2019 у справі № 643/8695/17 в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «Volkswagen Transporter», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску та 1/2 частину причепу ЛЕВ 183121, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2014 року випуску.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року в справі № 619/2541/20 затверджено мирову угоду укладену 21 травня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 , згідно з умовами якої за ОСОБА_1 визнано право власності на автомобіль «Volkswagen Transporter» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 та на причеп «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_3 .
Звернувшись до сервісного центру МВС із заявою про реєстрацію транспортних засобів позивачка дізналась про неможливість здійснення реєстрації у зв`язку із наявністю арештів, накладених на рухоме майно відповідача.
Так, 27.02.2018 Головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Плугатирьовою Юлією Сергіївною винесено постанову про арешт майна боржника у ВП 55885189, згідно з якою накладено арешт на транспортні засоби VOLKSWAGEN TRANSPORTER» р/н НОМЕР_2 та ЛЕВ 183121 р/н НОМЕР_3 , що належали боржнику ОСОБА_2 .
Також, відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 24.12.2020 Головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Плугатирьовою Ю.С. винесена постанова про арешт майна боржника № 60083759, якою накладено арешт на все рухоме майно, належне боржнику ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
10.08.2020 третьою особою винесено постанову у ВП 55885189 про зняття арешту з майна, якою знято арешт з транспортних засобів ЛЕВ 183121 р/н НОМЕР_3 , 2014 р.в. та реєстраційний/кадастровий номер: НОМЕР_2 , найменування: VOLKSWAGEN, VIN /Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , Загальна характеристика: модель TRANSPORTER, категорія: Легковий, колір: білий, рік виробництва: 2007, Номер кузова НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_2 .
Позивачка звернулася до третьої особи із заявою про внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна інформацію про зняття арешту з транспортних засобів «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 ; причеп «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_3 відповідно до Постанови про зняття арешту з майна від 10.08.2020 та зняття арешту з майна боржника, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника № 60083759 від 24.12.2020.
Як вибачається з інформації з Єдиного реєстру боржників та Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна у ВП № 60083759 здійснюється стягнення коштів на користь держави в розмірі основного зобов`язання 1114,24 грн. Таким чином, позивачка не є стороною цього виконавчого провадження і не має змоги ознайомитися з матеріалами цього виконавчого провадження з метою з`ясування, який саме орган представляє інтереси держави у виконавчому провадженні.
Оскільки транспортні засоби VOLKSWAGEN TRANSPORTER» р/н НОМЕР_2 та ЛЕВ 183121 р/н НОМЕР_3 зареєстровані за відповідачем, позивачка не має змоги здійснити перереєстрацію зазначених транспортних засобів та належним чином реалізовувати право власності на ці транспортні засоби.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 15 ЦК України … право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 56 закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно частини першої статті 59 закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст.328, 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Отже, суд дійшов висновку про зняття арешту з майна.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.
Згідно із статтею 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
27 січня 2022 року представником позивача - адвокатом Зощенко О.С. надано суду заяву, в якій вказано, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
З урахуванням того, що представник відповідача відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не позбавлений можливості подати відповідні докази, питання розподілу вказаних судових витрат судом не вирішується.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 317, 321, 328, 334, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 114, 133, 141, 147, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 56, 59 ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), ч.2 ст.30 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати арешт, що накладений постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про арешт майна боржника від 24.12.2020 р № 60083759 з майна боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Є. Р. Остропілець