Справа №701/262/22
Номер провадження2/701/150/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І.Д. Калієвський

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області у віці 81 рік помер батько позивача ОСОБА_2 , про що 22.09.2008 року зроблено відповідний актовий запис №26, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.09.2008 року Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області. Довідка виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 01.02.2022 року №30 підтверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка Уманського (колишнього Маньківського) району Черкаської області помер ОСОБА_2 , який постійно проживав і був зареєстрований в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області. Також, дана довідка інформує, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 залишились: син - ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 , інших спадкоємців за наявною інформацією немає, заповіту ОСОБА_2 не залишав. Після смерті його батька у встановлений законом шестимісячний строк він подав заяву про прийняття спадщини за законом до Маньківської державної нотаріальної контори, де за його заявою заведено спадкову справу №671 за 2008 рік, що підтверджується постановою нотаріуса від 26.01.2022. Разом з тим, позивача сестра (дочка спадкодавця) ОСОБА_3 , яка також є спадкоємцем за законом після смерті батька своєю заявою від 22.07.2010 року за №16 відмовилася від прийняття спадщини на його користь. 25.08.2010 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №671 за 2008 рік, зареєстроване в реєстрі за №2447 на спадкове майно земельну ділянку площею 2,2229 га., розташованої на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто, дане спадкове майно позивачу вже переоформлено у нотаріальному порядку, при цьому прийнята спадщина оформлена в порядку спадкування за законом. Разом з тим, після смерті батька залишилось інше спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Наявність та належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується інформацією, наведеною у довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 31.01.2022 року №25. Відповідно до вказаної у даній довідці інформації, згідно погосподарської книги №2, ст. 67-69, особовий номер НОМЕР_2 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рахується за покійним ОСОБА_2 . Разом з тим, на вказане спадкове майно відсутній правовстановлюючий документ, у зв`язку з чим в процесі оформлення спадщини виявилось, що у йому немає можливості оформити у спадщину в нотаріальному порядку вказане спадкове майно. Згідно листа за вих. №72/02-31 від 26.01.2022 року, державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., позивача надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2022 року.

Даною постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , який належав його батькові ОСОБА_2 . Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане належне покійному майно мотивована тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно, що у свою чергу виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, одночасно надано інформацію про те, що спадкова справа за заявою спадкоємця - позивача заведена, спадкоємець - позивач є таким, що прийняв спадщину за законом, інші спадкоємці за наявною інформацією відсутні. Таким чином, за сукупності інформації, яка міститься у довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 01.02.2022 року №30, свідоцтві про право на спадщину за законом у спадковій справі №671 за 2008 рік, зареєстрованим в реєстрі за №2447, постанові державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., від 26.01.2022 року, вбачається, що єдиним спадкоємцем з кола спадкоємців, визначеного законом, який реалізував свої права на спадкування після смерті ОСОБА_2 є лише ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги, позивач по справі. Разом з тим, хоча у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з підстави відсутності правовстановлюючого документа, наявні документи підтверджують те, що майно дійсно належало покійному батьку позивача, однак за життя він не встиг отримати на нього правовстановлюючий документ, при цьому права на нього набув, у зв`язку з відсутністю якого лише в судовому порядку є можливість оформити право власності на майно.

Позивач до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області у віці 81 рік помер батько позивача ОСОБА_2 , про що 22.09.2008 року зроблено відповідний актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.09.2008 року Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області (а.с.9).

Довідка виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 01.02.2022 № 30 підтверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка Уманського (колишнього Маньківського) району Черкаської області помер ОСОБА_2 , який постійно проживав і був зареєстрований в селі Дзензелівка, Маньківського району Черкаської області. Також, дана довідка інформує, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 залишились: син - ОСОБА_1 (позивач по справі), дочка ОСОБА_3 , інших спадкоємців за наявною інформацією немає, заповіту ОСОБА_2 не залишав (а.с.10).

Після смерті батька у встановлений законом шестимісячний строк позивач подав заяву про прийняття спадщини за законом до Маньківської державної нотаріальної контори, де за заявою позивача заведено спадкову справу № 671 за 2008 рік, що підтверджується постановою нотаріуса від 26.01.2022 (а.с.16-17).

Сестра позивача (дочка спадкодавця) ОСОБА_3 , яка також є спадкоємцем за законом після смерті батька своєю заявою від 22.07.2010 року за № 16 відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача (а.с.11-13).

25.08.2010 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі № 671 за 2008 рік, зареєстроване в реєстрі за № 2447 на спадкове майно земельну ділянку площею 2,2229 га, розташованої на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14).

Проте судом встановлено, що, після смерті батька позивача залишилось інше спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Наявність та належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується інформацією, наведеною у довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 31.01.2022 року № 25. (а.с.15).

Відповідно до вказаної у даній довідці інформації, згідно погосподарської книги № 2, ст.67-69, особовий номер НОМЕР_2 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рахується за покійним ОСОБА_2 .

Згідно листа за вих. № 72/02-31 від 26.01.2022 року, державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., позивачу надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2022 року. Даною постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , який належав батькові ОСОБА_2 . Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане належне покійному майно мотивована тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно, що у свою чергу виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Згідно п.п.4.12 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно пункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів що посвідчують право власності спадкодавця на майно. Оскільки ОСОБА_1 не було пред`явлено правовстановлюючий документ на нерухоме майно, як це вимагає пункт 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.16,17).

03.05.2022 року комунальним підприємством ЧООБТІ на замовлення позивача проведено технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1 . Згідно даних технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок збудовано у 1961 році (а.с.18-23).

11.05.2022 року за № 32/06-09 відділом будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, комунального майна Маньківської селищної ради надано висновок про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил. Згідно даного висновку відділ будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, комунального майна Маньківської селищної ради не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.25).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Позивач не може скористатись даним Порядком та зареєструвати право власності, оскільки будинок рахується за покійною особою.

Таким чином, склалась ситуація, що для оформлення прав власності на вказане майно в порядку спадкування необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, попередньо зареєструвавши майно. Зареєструвати ж право власності немає можливості, тому що власник мертвий, зареєструвати майно за померлою особою теж немає правових підстав, у зв`язку з чим можливо лише в судовому порядку визнати право власності на спадкове майно. Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Згідно даних технічної інвентаризації, житловий будинок був збудований у 1961 році.

У 1955 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За ч.2 ст.1220 ЦКУ, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

За ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В даному випадку, спадщина належить позивачу-спадкоємцю з часу відкриття спадщини в порядку спадкування, що зобов`язує утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте відсутня можливість здійснювати ці обов`язки у зв`язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 1216, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, згідно даних технічного паспорта.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д. Калієвський