ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Херсон

справа № 648/2849/14-ц

провадження № 22-ц/819/37/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області у складі судді Гапоненка Р.В. від 11 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради.

В обґрунтування позову зазначив, що 04 лютого 2008 року між ним та Великолепетиською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 45,00 га., в тому числі земельних ділянок площами 29,9963 га та 15,0002 га, строком на п`ять років

Договір зареєстровано у встановленому законом порядку, про що у Державному реєстрі земель 05 лютого 2008 року вчинено відповідний запис.

02 вересня 2015 року укладено додаткову угоду, відповідно до якої строк дії вказаного договору поновлено на 7 років, починаючи з 05.02.2015 року і до 05.02.2022 року.

26 травня 2021 року він звернувся до Рубанівської сільської ради як до власника вказаних земельних ділянок із проханням продовжити строк дії укладеного з ним договору оренди землі на 10 років, у чому рішенням VIII сесії сільської ради восьмого скликання від 13.07.2021 року № 288 йому відмовлено у зв`язку із майбутнім продажем права оренди на спірні земельні ділянки на земельних торгах з метою отримання більшої орендної плати, яка буде визначена за результатами конкурентних земельних торгів.

Посилаючись на те, що відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» він як орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, зокрема, вчасно сплачував орендну плату, має переважне право на поновлення договору, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення VIII сесії сільської ради восьмого скликання від 13.07.2021 року № 288 «Про відмову у продовженні терміну дії договору оренди земельних ділянок ОСОБА_1 » та стягнути на свою користь з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням суду від 11 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо законності рішення органу місцевого самоврядування не відповідають обставинам справи та зроблені без врахування поданої ним до відповідача заяви про укладення договору на новий строк, а не про поновлення договору.

Вважає, що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин, положення частини першої статті 126-1 Земельного кодексу України та положення статті 32-2 Закону України «Про оренду землі», які регулюють питання поновлення договорів оренди, а не питання наявності у орендаря переважного права на укладення договору оренди.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Рубанівська сільська рада викладені в ній доводи не визнала, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Висновки суду у спірних правовідносинах вважає правильними та такими, що відповідають положенням земельного законодавства та висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що при наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки направлення позивачем заяви з пропозицією про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 04.02.2008 року між Великолепетиською районною державною адміністрацією Великолепетиського району Херсонської області як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди земельної ділянки площею 45га, у тому числі рілля-30га земель запасу, 15га-земель резервного фонду на територіїї Демидівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, який зареєстровано у Великолепетиському районному відділі Херсонської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05 лютого 2008 року № 4АА -717-00001.

Відповідно до пункту 6 вищезазначеного договору оренди землі договір укладено терміном на 5 (п`ять) років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

02 вересня 2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 05.02.2008 року, якою дію договору продовжено строком на 7 років, починаючи з 05.02.2015 року, тобто до 05.02.2022 року.

Цією додатковою угодою уточнено, що в оренду передано земельну ділянку загальною площею 44,9965га (земельну ділянку площею 29,9963га, кадастровий номер :04:010:0001 угіддя-рілля, земельну ділянку площею 15,0002га, кадастровий номер :04:007:0003 угіддя-пасовища) та встановлено орендну плату у грошовій формі з 01 квітня 2014 року- 3% від нормативної грошової оцінки, яка щороку підлягає уточненню на коефіцієнт індексації та інші коефіцієнти, передбачені законодавством. До набрання чинності рішенням про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки орендна плата встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Херсонській області, що становить: з 01.04.2014 року по 31.12.2014 року 694,53грн за гектар на рік; з 01.01.2015року -867,47грн за гектар на рік (а. с. 5-7).

26.05.2021 року позивачем на адресу відповідача була надіслана заява з проханням продовжити договір оренди землі, укладений між ним та Великолепетиською РДА 04.02.2008 року, терміном на 10 (десять) років.

Рішенням Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області VІІІ сесії восьмого скликання від 13.07.2021 року № 288 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення та відмовлено в продовженні терміну дії договору земельних ділянок (земельна ділянка площею 29,9963 га з кадастровим номером: :04:010:0001 та земельна ділянка площею 15,0002 га з кадастровим номером :04:007:0003) від 04.02.2008 року, укладеного між Великолепетиською РДА та ОСОБА_1 , у зв`язку з майбутнім продажем права оренди на зазначені земельні ділянки на земельних торгах з метою отримання більшої орендної плати, яка буде визначена за результатами конкурентних земельних торгів та зобов`язано ОСОБА_1 в місячний термін після закінчення терміну дії договору повернути Рубанівській сільській раді вищезазначені земельні ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

За приписами статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема, частиною другою наведеної норми права визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, серед іншого, у разі поновлення договорів оренди землі, укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря.

Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк врегульовано статтею 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою і п`ятою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку.

Якщо орендодавець не пізніше ніж у 30-денний строк до закінчення строку дії договору з орендарем, який є інвестором із значними інвестиціями, з яким укладено спеціальний інвестиційний договір відповідно до Закону України "Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями", не повідомив відповідним листом-повідомленням про непродовження дії договору та за умови, що орендар має намір продовжити користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк на умовах, передбачених договором оренди землі, крім розміру орендної плати. Зміна розміру орендної плати оформлюється додатковим договором (угодою) до договору оренди землі.

З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

У разі зміни меж або цільового призначення земельної ділянки вимоги цієї статті не застосовуються.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) обмежена, зокрема, переважним правом орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк та у випадку, якщо орендар цим правом скористався, залежить від дотримання встановленого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» порядку повідомлення орендарем орендодавця про намір укласти договір оренди землі на новий строк із додаванням до цього повідомлення проекту договору, розгляду листа-повідомлення орендарем у встановлені законом строки та досягнення ними домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору.

При цьому орендар не позбавлений права визначити розмір орендної плати на свій розсуд, недосягнення домовленості щодо якого припиняє переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк та є підставою для продажу земельної ділянки на конкурентних засадах.

З огляду на зміст рішення Рубанівської сільської ради, що є предметом оскарження в цій справі, відмовляючи ОСОБА_1 у продовженні терміну дії укладеного з ним договору оренди землі та зобов`язуючи орендаря повернути земельну ділянку після закінчення терміну дії договору, орган місцевого самоврядування питання щодо наявного у нього переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк не розглядав та необхідність змінити істотні умови договору оренди, зокрема підвищити орендну плату, з ним не узгоджував, тому ця відмова не відповідає вимогам земельного законодавства та позбавляє позивача можливості реалізувати переважне, в тому числі перед учасниками земельних торгів, право на укладення договору оренди землі комунальної власності на новий строк.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

За змістом статей 93, 95 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, установленому законом.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Відповідно до частини другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із вимогами частини першої статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Наведений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №923/466/17 та відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає застосуванню судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Предметом позову у цій справі є вимога про визнання незаконним та скасування рішення Рубанівської сільської ради від 13 червня 2021 року № 288 «Про відмову у продовженні терміну дії договору оренди земельних ділянок ОСОБА_1 », яке є підставою для зобов`язання позивача повернути орендовану ним земельну ділянку.

Факт правомірності володіння та користування майном є достатньою підставою для відповідної особи для звернення за захистом цього права, а відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування.

Враховуючи, що рішення Рубанівської сільської ради суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема статтям 124,134 ЗК України, та в розумінні частини першої статті 393 цього Кодексу порушує права позивача, тому підлягає визнанню незаконним і скасуванню.

Суд першої інстанції на наведені обставини та вимоги діючого законодавства не зважив та дійшов передчасного висновку про дотримання органом місцевого самоврядування вимог закону при вирішенні порушеного позивачем питання.

При цьому суд помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 126-1 ЗК України, якою врегульовано питання поновлення договору оренди землі та відповідно до частини першої якої умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Наведеною нормою права главу 19 ЗК України доповнено Законом України №340-ІХ від 05.12.2019 року, який набрав чинності після виникнення між сторонами правовідносин, що витікають із договору оренди землі, та ці відносини не регулює як за часом їх виникнення, так і по суті, оскільки стосується вимог закону щодо умов договору, які встановлюються під час укладення правочину, в той час як спір, який виник між сторонами, полягає у реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, яке передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та умовами укладеного сторонами договору оренди.

Поняття «поновлення договору оренди землі» та «переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк» не є тотожними, адже відповідно до частини другої статті 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення.

Переважне ж право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не обмежує орендодавця у праві збільшити (зменшити) розмір орендної палати при укладенні договору оренди землі на новий строк.

Мотивуючи свої висновки у спірних правовідносинах, суд врахував висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 22.05.2019 року у справі №709/1899/17, які не підлягали врахуванню при вирішенні цієї справи, оскільки зроблені щодо вимог, які ґрунтуються на укладенні договорів оренди земельних ділянок приватної власності, стосовно яких відсутні наведені вище обмеження прав орендодавця, та не є правовими висновками в розумінні частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Не має правового значення при вирішенні порушеного позивачем питання і та обставина, що у спірних правовідносинах змінилася особа орендодавця у зв`язку із передачею земельної ділянки державної власності у комунальну власність, так як відповідно до пункту 36 укладеного із ОСОБА_1 договору оренди землі, на який послався суд, мотивуючи свої висновки, перехід права власності на орендовані земельні ділянки до іншої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору, що не є предметом спору у цій справі.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про визнання незаконним та скасування рішення УІІІ сесії восьмого скликання Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 13 липня 2021 року №288 «Про відмову у продовженні терміну дії договору оренди земельних ділянок ОСОБА_1 » із наведених у цьому рішенні підстав.

Колегія суддів відхиляє викладені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу аргументи щодо відсутності у позивача переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, так як наведені ним при цьому обставини не стосуються предмета та підстав позову, не підлягали дослідженню і не досліджувалися судом першої інстанції при вирішенні справи як такі, що не є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 у продовженні терміну дії договору земельних ділянок, тому не можуть бути предметом оцінки при перегляді справи в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на матеріали справи та надані позивачем докази, судові витрати позивача складаються із судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 270 грн (908+1 362), (а. с. 1, 39, 46).

Враховуючи, що відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судом апеляційної інстанції позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 270 грн - витрати, понесені ним на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 11 жовтня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Визнати незаконним та скасувати рішення УІІІ сесії Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області восьмого скликання від 13 липня 2021 року №288 «Про відмову у продовженні терміну дії договору оренди земельних ділянок ОСОБА_1 » із наведених у цьому рішенні підстав.

Стягнути з Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, яка знаходиться в с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, вул. Незалежності, 4, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04401575, на користь ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , понесені ним на сплату судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги витрати в розмірі 2 270грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 17 січня 2022 року

Суддя Л. В. Пузанова