Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/275/22
Провадження № 2/553/641/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕ М УКРАЇНИ

08 лютого 2022 рокум. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави Високих М.С., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Незалежна профспілка залізничників Полтавщини, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Полтави із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи, стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту незаконного відсторонення від роботи до дати ухвалення рішення у справі, допустити рішення до негайного виконання в частині допуску до роботи та стягнення заробітної плати за один місяць. Одночасно позивач прохає звільнити його від сплати судового збору.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю що позов підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

У відповідності до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При зверненні до суду позивачем судовий збір сплачено не було з посиланням на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від його сплати.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом із цим, позивачем у даній справі заявлено вимоги про скасування наказу щодо відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку, які не входять до переліку позовних вимог, визначених Законом України «Про судовий збір»», при пред`явленні яких судовий збір не сплачується.

Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Водночас, при зверненні до суду у позовній заяві позивач прохає звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що оскаржуване розпорядження за більшістю наслідків для позивача (окрім припинення трудового договору) аналогічне звільненню з роботи і позивач не має інших постійних джерел доходу.

Як слідує із змісту позовної заяви, наведених позивачем мотивів та додатків до позову, останнім оспорюється наказ відповідача від 04.01.2022 про відсторонення позивача від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати, тобто ним фактично порушується питання про допуск до виконання своїх трудових обов`язків, адже позивача не було звільнено із займаної ним посади, а лише відсторонено.

Разом з тим, поняття відсторонення від роботи і звільнення з роботи згідно положень чинного Кодексу законів про працю України не є ідентичними, оскільки поновлення на попередній роботі можливе лише в разі визнання незаконним звільнення працівника або переведення його на іншу роботу (що передбачає остаточне припинення попередніх трудових обов`язків працівником та отримання ним винагороди (заробітної плати) за виконану роботу) на відміну від відсторонення, яке передбачає лише тимчасове припинення виконання працівником трудових обов`язків без позбавлення займаної посади, та поновлення виконання працівником попередніх трудових обов`язків на займаній посаді після припинення обставин, що слугували причинами відсторонення.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Натомість, використання позивачем певної назви матеріально-правової вимоги не змінює дійсної суті вимоги та не може слугувати підставою для застосування пільги щодо сплати судового збору, передбаченої п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається з позовної заяви, прохальна її частина має одночасно вимогу майнового характеру та вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер та надати до суду оригінали підтверджень сплати судового збору.

При цьому, оскільки позивачем не зазначено ціну позову або суму грошової компенсації, яку він просить стягнути, то суд позбавлений можливості самостійно визначити суму судового збору за звернення позивача до суду з вимогою майнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, який має бути перерахований за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Полт.обл/Подільский р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0016715; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Ленінський районний суд м. Полтави (назва суду, де розглядається справа).

Згідно із ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). При цьому, звертаючись до суду за правилами альтернативної підсудності, тобто за зареєстрованим місцем проживання позивача, ОСОБА_1 доказів на підтвердження реєстрації місця її проживання на території Подільського району м.Полтави, що належить до територіальної підсудності Ленінського районного суду м.Полтави не надає.

Згідно із вимогами ст.175 ЦПК України, позовна заява, повинна містити, зокрема, ціну позову та зміст позовних вимог. В порушення наведеної процесуальної норми ціну позову позивачем визначено не було, а позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку підлягають конкретизації.

У відповідності до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Незалежна профспілка залізничників Полтавщини, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, який починається з дня вручення йому копії цієї ухвали.

В разі якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих