ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6116/21

Провадження № 22-ц/4820/372/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2021 року, суддя Семенюк В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання шлюбного договору недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання шлюбного договору недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій остання просила накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог в розмірі 15 000 000 грн.

В обґрунтування заяви вказала, що на час розгляду судом поданої нею позовної заяви відповідач ОСОБА_2 має доступ до правовстановлюючих документів на придбане рухоме та нерухоме майно, на придбання майнових прав, а також має змогу знімати кошти з рахунків відкритих в банківських установах України та Республіки Польща, як особа, на ім`я якої ці рахунки відкрито. Крім того, дії щодо приховування майна від поділу ОСОБА_2 може вчиняти на підставці оспорюваного нею шлюбного договору. В той же час, у випадку незабезпечення її позову, спір про поділ майна подружжя неможливо буде розглянути, оскільки спірне майно може бути відчужене, приховане, знищене.

Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявникові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що у даній справі судом було відкрито провадження, справа призначена до судового розгляду, тому посилання суду в оскаржуваній ухвалі на те, що нею не зазначено ціну позову та не оплачено судовий збір, не надано разом із заявою про забезпечення позову правовстановлюючих документів на спірне майно, є необґрунтованим. Вона не має інформації щодо ціни позову, оскільки їй не відомо точної кількості та вартості спірного майна, у неї відсутні правовстановлюючі документи на це майно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою. Позивач повинен був вказати яке майно є предметом позовних вимог, підстави його набуття, вартість, чого не зробив. Зазначив, що позивач не позбавлений можливості самостійно отримати більшу частину відомостей щодо наявного у ОСОБА_2 майна шляхом звернення до відповідних реєстрів, які є загальнодоступними.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проведено без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи та підстави апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що 18.10.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору, укладеного між нею та ОСОБА_2 07.08.2018 року; встановлення факту проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.04.2018 року до 07.08.2018 року; визнання майна, майнових прав, грошових коштів, набутих у власність відповідачем та нею в період з 01.04.2018 року до 07.08.2018 року спільною сумісною власністю; визнання майна, майнових прав, грошових коштів, набутих нею та ОСОБА_2 під час шлюбу їх спільною сумісною власністю; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право особистої приватної власності на: Ѕ частину автомобіля Peugeot 607 (2001р.в.) д.н.з НОМЕР_1 ; Ѕ частину автомобіля BMW 335i (2014р.в.) д.н.з. НОМЕР_2 ; Ѕ частину автомобіля BMW 328i ( 2008р.в.) д.н.з. НОМЕР_3 ; Ѕ частину автомобіля SUBARU FORESTER, 2015 р.в., ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 ; Ѕ частину об`єктів нерухомого майна, набутих ОСОБА_2 у період з 01.04.2018 року до вересня 2021 року; Ѕ частину майнових прав на об`єкти нерухомого майна, набутих відповідачем у період з 01.04.2018 року до вересня 2021 року; Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; Ѕ частину будівельних матеріалів, зведених у формі житлового будинку незавершеного будівництвом за адресою: АДРЕСА_2 ; Ѕ частину грошових коштів, внесених ОСОБА_2 у статутні фонди юридичних осіб з 01.04.2018 року до вересня 2021 року; Ѕ частину майна та майнових прав, внесених ОСОБА_2 у статутні фонди юридичних осіб з 01.04.2018 року до вересня 2021 року; Ѕ частину грошових коштів, наявних на банківських рахунках ОСОБА_2 в банківських установах України та Республіки Польща станом 30.09.2021 року.

В грудні 2012 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій остання просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми позовних вимог 15000000 грн. на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме на майно внесене ним до статутного капіталу (фонду) заснованих ним юридичних осіб, на грошові кошти, що йому належать або підлягають передачі або сплаті і знаходяться у відповідача чи в інших осіб, на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача, в банківських установах України та Республіки Польща, а також на майнові права, що належать відповідачу, за інвестиційними договорами на будівництво об`єктів нерухомості.

04.11.2021 року ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявникові.

Повертаючи заяву суд вказав на те, що у поданій до суду позовній заяві не вказано ціну позову, про забезпечення якого просить заявник і ця позовна вимога не оплачена судовим збором, не зазначено рахунки, на яких знаходяться грошові кошти, а також відсутні інші відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема правовстановлюючі документи про право власності на майно відповідача, щодо якого заявник просив вжити заходів забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм ЦПК України з огляду на наступне.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом пункту 1 частини першої статті 150 цього Кодексу одним із заходів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

За системним аналізом наведених норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

При цьому відповідно до частин 3, 4 статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення доказів і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті. У заяві ОСОБА_1 зазначені: суд, до якого подається заява; прізвище, ім`я та по батькові позивача та відповідача, їх місце знаходження та інші ідентифікаційні данні; предмет позову та необхідність його обґрунтування, а також ціну позову щодо матеріальних вимог.

Необхідність забезпечення позову позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_2 має доступ до правовстановлюючих документів на придбане рухоме та нерухоме майно, а також може знімати кошти з рахунків відкритих в банківських установах України та Республіки Польща, оскільки вказані рахунки відкриті на його ім`я. Вказала на те, що у випадку незабезпечення її позову, спір про поділ майна подружжя неможливо буде розглянути, оскільки майно та грошові кошти, які підлягають поділу, будуть відчужені або ж приховані, що призведе до неможливості об`єктивного і повного розгляду справи, а також унеможливить виконання рішення суду по даному спору. Зазначила, що вона не володіє правовстановлюючими документами а також повною інформацією про місцезнаходження та загальний об`єм майна, що підлягає поділу.

Таким чином, заява містила достатньо інформації щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України, а тому питання щодо недостатності інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

За таких обставин вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України, оскільки заява не містить недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику.

Недостатня обґрунтованість заяви, недоведеність обставин, на які посилається заявник, відсутність достатніх доказів можливих наслідків невжиття забезпечувальних заходів та інше може бути підставою для відмови у задоволенні заяви при розгляді її по суті, що свідчить про порушення у даному випадку судом процесуального порядку розгляду цієї заяви (постанова Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №474/475/18).

Виходячи з наведеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції формально підійшов до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам частини першої статті 151 ЦПК України, що не відповідає визначеній у ст. 2 ЦПК України меті цивільного судочинства та принципам верховенства права та пропорційності, ст.ст. 10, 11 цього ж Кодексу.

Ухвалу суду першої інстанції від 03.12.2021 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України є помилковими і не ґрунтуються на вимогах згаданих вище норм цивільного процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - направленню до суду першої інстанції для розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки вона була постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до порушення порядку розгляду заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова