Провадження № 2/946/774/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 12/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , за життя заповіту не залишив, спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , за життя залишила заповіт, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках, спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , за життя залишила заповіт, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_1 , спадщину позивач прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І. №493/02-24 від 27.10.2021 позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить 3/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.12.1990 року, виданого Ізмаїльським міським житлово-експлуатаційним об`єднанням, що також підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №183 від 28.02.2022 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68919783 від 11.05.2022 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 - відсутня.

Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_3 являються:

- мати ОСОБА_4 , що підтверджено посвідкою про народження №2168 від 25.06.1960 року;

- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 09.06.1967 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №1 від 27.10.2021 року, згідно якого ОСОБА_2 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Інших спадкоємців, які заявили про свої права не має.

Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала зі спадкодавцем, що підтверджено відповідними записами у будинковій книзі на будинок АДРЕСА_1 , тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Відповідно ст. 553 ЦК УРСР 1963 року - спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_2 не вступила у володіння спадковим майном та у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вважається такою, яка відмовилась від спадщини.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_4 належить 9/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.12.1990 року, виданого Ізмаїльським міським житлово-експлуатаційним об`єднанням, що також довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №183 від 28.02.2022 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 10.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 12/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 часток з яких належали їй на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.12.1990 року, та 3/32 частки вона прийняла після смерті сина ОСОБА_3 , але не оформила належним чином своїх спадкових прав.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Встановлено, що 25.01.1990 року ОСОБА_4 , залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної контори Єфимовою Т.І., зареєстрований в реєстрі під № 187, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, вона заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному.

Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68573595 від 17.02.2022 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І., заповіт ОСОБА_4 від 25.01.1990 року, зареєстрований за № 187, не змінювався та не скасовувався.

Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_4 , немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_5 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено заявою від 19.07.2004 року, посвідченою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 16.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить 12/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Встановлено, що 15.05.2015 року ОСОБА_5 , залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В., зареєстрований в реєстрі під № 1185, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68573378 від 17.02.2022 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І., заповіт ОСОБА_5 від 15.05.2015 року, зареєстрований за № 1185, не змінювався та не скасовувався.

Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_5 , немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено заявою від 04.12.2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Палецькою І.Ю., тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І. №493/02-24 від 27.10.2021 позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1234, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 12/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2022 року.

Суддя: О.Я.Присакар