провадження № 2/361/1984/22
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщиниза адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0857 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:087:0098, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ № 115230, виданого 22 грудня 1998 року на підставі рішення виконкому Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області від 28 березня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3454.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_5 , 1930 року народження, яка проживала та була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , спадщину після смерті матері вона прийняла, оскільки постійно проживала разом із нею без реєстрації місця проживання, доглядала за нею, у зв`язку з тим, що у 2017 році її матір ОСОБА_4 тяжко захворіла на онкологічне захворювання та була прикутою до ліжка, без сторонньої допомоги матір не могла обходитися, тому вона, її дочка ОСОБА_1 , змушена була переїхати до матері та постійно проживати разом із нею за вказаною адресою без реєстрації місця проживання та здійснювати догляд за матір`ю: забезпечувати її матеріально, купляти ліки, підтримувати морально, а також утримувати житловий будинок із надвірними будівлями, обробляти належну матері земельну ділянку площею 0,0857 га для ведення особистого селянського господарства.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, зокрема, на зазначену вище земельну ділянку площею 0,0857 га, кадастровий номер :01:087:0098, що розташована у АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Згідно із заповітом від 13 серпня 1999 року, складеним матір`ю ОСОБА_6 , все своє майно, що буде належати їй на день смерті, вона заповіла своїм дітям: дочці ОСОБА_1 та синові ОСОБА_2 в рівних частках кожному, останній після смерті матері спадщину не приймав та на спадкове майно він не претендує.

У вересні 2021 року вона звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку після смерті матері ОСОБА_4 .

Однак, листом від 29 вересня 2021 року за вих. № 3540/02-14 нотаріусом зазначеної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлої матері ОСОБА_4 їй відмовлено, у зв`язку з тим, що у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не подавала, тому нею пропущений визначений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або вставлення факту прийняття спадщини.

Враховуючи, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті останньої прийняла, є спадкоємцем за заповітом, тому вона (позивач) має право на визнання за нею права власності на спадкову земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_7 подав до суду заяву, у якій зазначав, що позовні вимоги підтримують, просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача та задовольнити заявлені позовні вимоги повністю.

Відповідач Зазимська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилася подала до суду заяву, у якій зазначала, що заперечень проти заявленого ОСОБА_1 позову не має. У матеріалах справи наявні довідки № 5-980/02-27 від 27 серпня 2021 року та № 5-1093/02-27 від 02 листопада 2021 року, видані Зазимською сільською радою Броварського району Київської області, про те, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала без реєстрації разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті останньої та доглядала за матір`ю.

Наведене свідчить про визнання фактично позову ОСОБА_1 цим відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання теж не з`явився, подав до суду відзив на позов, у якому зазначав, що позовні вимоги його сестри ОСОБА_1 він визнає в повному обсязі, будь-яких заперечень проти заявленого нею позову не має. Йому відомо про те, що його рідна сестра ОСОБА_1 тривалий час постійно проживала разом із їхньою матір`ю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він, син померлої ОСОБА_6 , проживав окремо від матері, своїх прав щодо спадкового майна, у тому числі за заповітом матері, він не заявляв та заявляти не буде, будь-який спір між ним і сестрою ОСОБА_1 щодо спадкування майна після померлої матері відсутній.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачами позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Рожни Броварського району Київської області померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала та була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07 серпня 2020 року, довідкою від 27 вересня 2021 року № 5-1030/02-27, виданою Зазимською сільською радою Броварського району Київської області.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно.

Позивач ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Рожни Броварського району Київської області, зареєстрованим місцем її проживання є адреса: АДРЕСА_2 , вона ж є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 29 грудня 1956 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 18 жовтня 2010 року, паспортом громадянина України НОМЕР_4 . Остання також є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 29 травня 1952 року.

13 серпня 1999 року ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений секретарем Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області Мехед Т.І., зареєстрований в реєстрі за № 63, згідно із яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала своїм двом дітям: синові ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_1 у рівних частках кожному.

Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 не заведена, про що свідчить лист від 29 вересня 2021 року за вих. № 3540/02-14, направлений Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області на адресу позивача ОСОБА_1 .

Із зазначеного листа вбачається, що 29 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки дочка померлої ОСОБА_1 на день смерті не була зареєстрованою за вказаною адресою разом зі спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 у визначений законом строк до нотаріальної контори вона не подавала, тому вважається такою, що спадщину не прийняла. Позивачу було рекомендовано відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У п. 24 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Із виданих Зазимською сільською радою Броварського району Київської області довідок від 27 серпня 2021 року № 5-980/02-27 та від 02 листопада 2021 року № 5-1093/02-27 вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 постійно проживала із нею за адресою: АДРЕСА_1 , вони вели спільно сумісне господарство та користувалися спадковою земельною ділянкою площею 0,0857 га, кадастровий номер :01:087:0098.

Факт постійного спільного проживання спадкоємця за заповітом від 13 серпня 1999 року позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 не заперечується та підтверджується іншим спадкоємцем за цим заповітом сином померлої відповідачем ОСОБА_10 .

Враховуючи наведене, суд вважає встановленим та доведеним у суді факт постійного проживання спадкоємця за заповітом позивача ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 на день смерті відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ № 115230 від 22 грудня 1998 року, виданого на підставі рішення виконкому Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області від 28 березня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3454, на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0857 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:087:0098, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-020 від 16 липня 2020 року.

У ч. 2 ст. 14 Конституції України закріплено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що померлій ОСОБА_4 на праві власності на день смерті належала земельна ділянка площею 0,0857 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:087:0098, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто спадщину після смерті матері ОСОБА_4 вона прийняла, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню і в частині визнання за нею в порядку спадкування права власності на зазначену земельну ділянку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 206, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) разом зі спадкодавцем, матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщиниза адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0857 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:087:0098, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ № 115230 від 22 грудня 1998 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.