ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3033/22 Справа № 211/1576/21 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

за участю секретаря Панасенко С.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_2 посилалася на те, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2006 року у справі №211/5319/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнено з відповідача на користь позивача аліменти, на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття на користь матері - ОСОБА_2 .

Виконавчий лист знаходиться на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Дніпропетровській області.

За період з листопада 2016 року по лютий 2021 року (з урахуванням несплати за кожен місяць) відповідач своєчасно не сплатив аліменти на суму 103330.35 грн. Пеня, що підлягає стягненню за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті аліментів за вказаний період складає 87492,59м грн., що просить стягнути.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2021 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 22 листопада 2016 року по 01 березня 2021 року у розмірі 38804 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

В апеляційній скарзі та в уточненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить рішення суду від 15 листопада 2021 року скасувати та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу, а також витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, винесеним з порушеннями норм матеріального та процесуального права стосовно нарахування розміру заборгованості за аліментами та штрафних санкцій.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, винесеним з порушеннями норм матеріального та процесуального права стосовно нарахування розміру заборгованості за аліментами та штрафних санкцій. Суд першої інстанції не взяв до уваги його інтереси та пояснення під час розгляду справи, і те що внаслідок відсутності постійної роботи він не має можливості вчасно сплачувати аліменти. Апелянт стверджує що він сплачував аліменти та надавав матеріальну допомогу в утриманні дитини. Також не враховувалася практика Верховного Суду. Про час і місце розгляду справи він не був повідомлений, оскільки не отримував повістку про виклик в зв`язку з чим було порушено його право на захист. ОСОБА_2 перешкоджає його бажанню зустрітися з сином і забезпечити його всім необхідним. Суд першої інстанції невірно розрахував заборгованість з аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів. Зазначає, що строк на апеляційне оскарження був порушений з поважних причин, оскільки він не отримував копію судового рішення. Вважає, що з ОСОБА_2 необхідно стягнути витрати на правову допомогу а також витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані норми були дотримані, а отже вимоги апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Частиною третьою статті 130 Цивільного процесуального Кодексу України передбачено, що - якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що на адресу місця проживання ОСОБА_1 неодноразово направлялася повістка про виклик до суду, і остання повістка отримана батьком ОСОБА_1 - ОСОБА_6 13 жовтня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак; оскільки суду першої інстанції інше місце проживання ОСОБА_1 невідоме, останній вважається належним чином повідомленим про дату та час судового засідання.

Таким чином відповідний довід апеляційної скарги є безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 направлялась копія рішення суду від 15 листопада 2021 року, про що свідчить супровідний лист районного суду направлений на адресу місця проживання останнього.

Відтак довід апеляційної скарги про порушення строків на апеляційне оскарження внаслідок невручення йому копії судового рішення є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо застосування Правових позицій Верховного Суду України, а саме постанови Суду палати ВСУ у цивільних справах від 01 жовтня 2015 року №6-149цс14 при розгляді вказаної справи, при цьому вказавши, що,оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.І ст.196 Сімейного Кодексу України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумовуючи розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 Сімейного Кодексу України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Згідно частин 1-2 статті 196 Сімейного Кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України ''Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Передбачена статтею 196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 Сімейного Кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Передбачене частиною першою статті 196 Сімейного Кодексу України правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Вказані норми судом першої інстанції були дотримані, а отже доводи апеляційної скарги про невірно розраховані заборгованість з аліментів, та неустойку за прострочення сплати аліментів спростовуються.

Стосовно доводів апеляції ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 перешкоджає його бажанню зустрітися з сином і позбавляє можливості забезпечити дитину всім необхідним, то ці доводи є безпідставними, та даного спору не стусуються.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з позивача ОСОБА_2 на його користь витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки вимоги його апеляційної скарги повністю відхилені.

Пунктом третім частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

В зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору, а відтак відповідний довід в уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безспідставним.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, винесеним згідно норм чинного матеріального та процесуального законодавства, всі обставини справи з`ясовані повністю, а висновки суду є вичерпними, в зв`язку з чим підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ж.І. Максюта

Судді О.В. Свистунова

М.М. Пищида