Справа № 430/240/22
Провадження № 2-о/430/63/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року смт. Станиця Луганська

Станично-Луганський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Попової О.М., за участю секретаря судового засідання Романової М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Станиця Луганська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Станично-Луганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинського районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Станично-Луганського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сніжне Донецької області. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сніжне Донецької області померла мати заявниці ОСОБА_2 . З огляду на неможливість отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , у встановленому порядку в органах ДРАЦС, заявниця вимушена звернутись до суду.

Заявниця у позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Станично-Луганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинського районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті, в судове засідання не з`явився, начальником відділу надана заява про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 315 ЦПК України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Сніжне Донецької області, на території якого ІНФОРМАЦІЯ_1 з причини «Хронічна судинна недостатність, церебральний атеросклероз з гіпертензією » померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки про причину смерті № 71 від 13.10.2021 року.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України №246/7 від 25.11.2014 року та №935/5 від 17.06.2014 року, всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами, не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01.12.2014 року вважаються недійсними.

Таким чином, документи про смерть, видані на тимчасово окупованій території України, є недійсними та не створюють правових наслідків.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 3 ст. 3 вказаного Закону).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000 року №52/5 передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області 15.06.1998 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Сніжне Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.02.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

На підтвердження родинних відносин між заявницею та померлою, ОСОБА_1 надала

свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 31.05.1953 року, копію свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 від 17.02.1973 року.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 для заявниці має юридичне значення.

З урахуванням встановлених обставин, факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сніжне Донецької області підтверджується наданими суду доказами. Таким чином, вимоги заявниці є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 293, 294, 315-317, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Станично-Луганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сніжне Донецької області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Дмитрівка Шахтарського району Донецької області, громадянки України, з причин «Хронічна судинна недостатність, церебральний атеросклероз з гіпертензією », у віці 92 роки.

Рішення допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя О.М. Попова