Єдиний унікальний номер 722/1471/21
Номер провадження 2/722/57/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря судових засідань Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення.

На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що є він власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.05.1989 року, зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №3, стор.59, реєстровий №651.

Окрім нього, в будинку проживають та зареєстровані: ОСОБА_3 , 1988 р.н. (дружина), ОСОБА_2 , 1979 р.н. (син), ОСОБА_4 , 1993 р.н. (донька) та ОСОБА_5 , 2021 р.н. (онука).

Відповідач ОСОБА_2 жодним чином в утриманні будинку, його ремонті та оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає йому значних матеріальних витрат.

Більше того, відповідач веде аморальний спосіб життя, що підтверджується характеристикою, виданою Білоусівським старостинським округом Дністровського району Чернівецької області.

Крім того, відповідач постійно вчиняє сварки та скандали, що негативно впливає на всіх членів сім`ї, нехтує правилами соціальногоспівжиття, чим перешкоджає у вільному користуванні своїм майном.

Також, відповідач систематично вчиняє домашнє насильство, що підтверджується копіями постанов Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.02.2013 року №722/266/13-п, від 28.02.2018 року №722/260/18, від 04.06.2021 року №722/625/21 від 06.10.2021, 06.10.2021 року №722/1266/21.

Проживання разом з відповідачем є нестерпним. На неодноразові прохання переїхати проживати в інше житло, відповідач відмовляється, хоча має власний будинок, що підтверджується копією заповіту від 07.02.2005 року, а тому він змушений звернутися до суду з даним цивільним позовом, оскільки спільне проживання з відповідачем порушує його право та право членів його сім`ї на спокійне життя та завдає значних моральних страждань.

Просив усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом виселення із житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 без надання йому іншого житлового приміщення.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його присутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про право власності на житловий будинок, характеристику №1313 від 01.11.2021 року, довідку про склад сім`ї №1318 від 04.11.2021 року, видану Білоусівським старостинським округом Дністровського району Чернівецької області, довідку про реєстрацію місця проживання особи, копії постанов Сокирянського районного суду: №722/266/13-п від 04.02.2013 року, №722/260/18 від 28.02.2018 року, № 722/625/21 від 04.06.2021 року, №722/1266/21 від 06.10.2021 року, копію заповіту від 07.02.2005 року, а також враховуючи визнання відповідачем позову, вважає позовні вимоги є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частинами першою та другою статті 116 ЖК України визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Згідно із ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Згідно ч.1 та 2 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 є власником спірного житла, однак ним не доведено, що відповідач ОСОБА_2 будь-яким чином чинив йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення відповідача позивач посилається на те, що відповідач систематично вчиняє сварки з ним та з його дружиною та донькою, ображає їх нецензурною лайкою та порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з відповідачем в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними. З наведених обставин в діях відповідача вбачається систематичне порушенням правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними, у зв`язку з чим ОСОБА_2 слід примусово виселити із вказаного житла, без надання іншого житлового приміщення.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 908 (дев?ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Унгурян

Повне судове рішення складено 21.06.2022 року.