Справа №461/3775/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2022 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Євтушенко В.Ю.
за участю представників позивача ОСОБА_1
Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» звернулося з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 10 березня 2020 року між Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» (Балансоутримувач) та громадянкою ОСОБА_3 (Користувач) було укладено договір № 1/20-3 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання приміщень та надання комунальних послуг (надалі Договір). За цим договором, Балансоутримувач (Позивач) укладає з постачальними організаціями угоди для забезпечення надання Користувачу (Відповідачу) комунальних послуг, а Користувач зобов`язаний відшкодувати їх вартість. Відповідно до п. 1.2. Користувач відшкодовує балансоутримувачу витрати за фактично спожиті чи надані послуги із забезпечення тепловою енергією для опалення, промивки системи центрального опалення (у разі проведення), гідравлічних випробувань, водопостачання та водовідведення, електропостачання, та інші витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням будинку, на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків. Відповідно до умов вищевказаного договору, Позивач надав Відповідачу відповідні послуги, та виставив рахунки на відшкодування їх вартості. Балансоутримувач, відповідно до даного договору не здійснює розрахунків щодо вартості послуг, а тільки скеровує безпосередньому споживачу (рахунки надані постачальником таких послуг, в даному випадку ЛКП «Львівтеплоенерго»). Всі інші відшкодування (водопостачання, гідравлічні випробування, ремонтні роботи ) проводились відповідно до рішення Львівської обласної ради від 28.02.2012р. № 386. Пунктом 2.3. договору передбачено, що користувач зобов`язаний здійснювати оплату наданих послуг не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Незважаючи на факт належного здійснення Позивачем своїх обов`язків за договором, станом на 31.05.2022р., заборгованість Відповідача становить 15 372,39 грн. У зв`язку з цим просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 15 372,39 грн. основного боргу; пеню в розмірі 194,4 грн.; 137,59 грн. 3% річних; - 1 500,77 грн. інфляційних втрат.
Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представники позивача Гавриляк І.В., Кундира Д.В. в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у ньому.
Відповідач не з`явилася у судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності з постановленням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечує.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 10 березня 2020 року між Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» (Балансоутримувач) та громадянкою ОСОБА_3 (Користувач) було укладено договір № 1/20-3 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання приміщень та надання комунальних послуг (надалі Договір). За цим договором, Балансоутримувач (Позивач) укладає з постачальними організаціями угоди для забезпечення надання Користувачу (Відповідачу) комунальних послуг, а Користувач зобов`язаний відшкодувати їх вартість.
Відповідно до п. 1.2. Користувач відшкодовує балансоутримувачу витрати за фактично спожиті чи надані послуги із забезпечення тепловою енергією для опалення, промивки системи центрального опалення (у разі проведення), гідравлічних випробувань, водопостачання та водовідведення, електропостачання, та інші витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням будинку, на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.
Відповідно до умов вищевказаного договору, Позивач надав Відповідачу відповідні послуги, та виставив рахунки на відшкодування їх вартості.
Суд звертає увагу на те, що балансоутримувач, відповідно до даного договору, не здійснює розрахунків щодо вартості послуг, а тільки скеровує безпосередньому споживачу (рахунки надані постачальником таких послуг, в даному випадку ЛКП «Львівтеплоенерго»).
Всі інші відшкодування (водопостачання, гідравлічні випробування, ремонтні роботи ) проводились відповідно до рішення Львівської обласної ради від 28.02.2012р. № 386.
Пунктом 2.3. договору передбачено, що користувач зобов`язаний здійснювати оплату наданих послуг не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Крім того, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, у тому числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на факт належного здійснення Позивачем своїх обов`язків за договором, станом на 31.05.2022р., заборгованість Відповідача становить 15 372,39 грн.
Боржник прострочив виконання зобов`язання, що є підставою для стягнення суми боргу.
З врахуванням наведених положень, Позивачем нараховано 3% річних в сумі 137,59 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1 500,77 грн.
Крім того, відповідно до п.2.6. Договору, ст. ст. 230, 232 ГК України, при несвоєчасному виконанні зобов`язання боржник сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Таким чином сума пені розрахована виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, за період з 01.02.2021р. по 01.02.2022 року становить 194,4 грн.
За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності такої заборгованості відповідача перед позивачем.
Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності.
Відповідач в судове засідання не з`явився та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог є такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2481 гривень.
Керуючись ст.ст. 81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 202, 207, 526, 527, 612, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.Р.Волоско