справа № 208/375/22
№ провадження 2/208/1198/22
22 листопада 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.
За участю: секретаря судового засідання - Задьори В.І..,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа, на стороні позивача - ОСОБА_3 «про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання»,-
У січні 2022 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - заявив позовні вимог:
-стягнути з ОСОБА_2 на його користь, як сина, який продовжує навчання, аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до закінчення ним навчання або до досягнення - ним 23-х років.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є сином ОСОБА_2 , і продовжуючи навчання, та будучи студентом 2-го курсу денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права Київського національного торговельного-економічного університету, потребує допомоги від батька.
1.1.Позиція 3-ої особи, на стороні позивача.
ОСОБА_3 подала заяву про підтримання позову заявленого сином ОСОБА_1 , зазначив що син потребує допомоги на період навчання.
2. Позиція відповідача.
Відповідач, будучи належним чином сповіщений за зареєстрованим місцем проживання про дату, час та місце судового розгляду, наявність справи, своїм право на участь у розгляді справи, подання доказів, відзиву або зустрічного позову, не скористався.
Причину неявки в судові засідання, відповідач не повідомив, заяв та клопотань не подав.
3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.
19 січня 2022 року подано позовну заяву до провадження суду.
06 квітня 2022 року отримано довідку щодо інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.
07 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження.
Станом на 22 листопада 2022 року, з врахуванням подання позивачем та 3-ою особою заяв про проведення розгляду справи за їх відсутності і підтримання позовних вимог, неподання відповідачем відзиву на позову, та не заперечення позивачем щодо ухвалення заочного рішення, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає можливим проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
4. Фактичні обставини встановлені судом.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 758 від 14 листопада 2003 року (ас.. 5).
ОСОБА_1 , є студентом другого курсу денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права Київського національного торговельно-економічного університету, термін навчання за ступенем «бакалавр» - червень 2021 року (ас. 4).
Згідно до довідки Київського національного торговельно-економічного університету від 23 вересня 2021 року за № 247 (а.с. 8), підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримує стипендію, так як навчається за контрактом.
5. Правові норми законодавства застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.
Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
6. Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Суд керує ходом процесу, спрямовує дії осіб, що беруть участь у процесі, забезпечує виконання та здійснення ними прав і обов`язків, виносить рішення, які мають владний характер, вирішує матеріально-правовий спір, чим і здійснює захист порушеного або оскарженого суб`єктивного права. Також, суд виступає як учасник процесуальних відносин, як владний орган, наділений повноваженням вирішувати правові питання, які можуть виникнути у зв`язку з розглядом конкретної справи. Та те, що наділяючи суд правом вимагати від учасників процесу в рамках наданих їм процесуальним законодавством повноважень, належної поведінки, держава одночасно з цим встановлює і для самого суд у рамки дозволеної поведінки.
У відповідності до вимог ЦПК України відповідач, має право подати в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також подати зустрічний позов. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежать від неї. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Одночасно до відзиву мають бути додані документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
З метою встановлення справедливого та ефективного захисту прав відповідно до частини 1 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керуючись принципом верховенства права та у відповідності до пункту 11частини 2 статті 1 ЦПК України неприпустимості зловживання процесуальними правами.
Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволені заяви про перенесення судового розгляду, для надання позивачем відповіді на відзив.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , до досягнення сином ОСОБА_1 був зобов`язаний до сплати аліментів на його утримання, але був засуджений за злісне ухилення від сплати аліментів, а саме: 29 травня 2014 року за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 164 КК України, 15 січня 2015 року за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 164 КК України, 26 жовтня 2016 року за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 164 КК України та 21 лютого 2016 року за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 164 КК України.
Жодних доказів наявності у відповідача доходів для надання позивачу допомоги на період його навчання до справи не подано.
Суд враховує, що ОСОБА_1 як на час звернення із позовом, так і на час розгляду справи по суті, навчається у Київському національному торговельно-економічному університеті, за контрактом на денній формі навчання, що обмежує його у можливості працювати та самостійно забезпечувати свої життєві потреби.
А тому суд вважає обґрунтованим заявлену позицію позивачем та 3-ою особою, на стороні позивача, що ОСОБА_1 , на період свого навчання, потребує допомоги від своїх батьків.
Але суд також враховує, що Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Тобто такий обов`язок можливо покласти при наявності доведення у батьків такої можливості на утримання сина, який продовжує навчання.
Вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
А тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо наявності потреби ОСОБА_1 у допомозі свого батька на його утриманні на період його навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 -річного віку, але щодо заявленого розміру як 1/4 частину від усіх видів його заробітку (доходу), на період навчання сина, суд не може погодитися, так як зазначені обставини у повній мірі не доведені перед судом належними та допустимими доказами, а тому враховуючи пропорційність, і спів розмірність вимог із встановленими фактичними даними, вік позивача, умови його навчання, суд вважає що належним розміром аліментів є 1/10 від заробітку (доходу) відповідача.
7. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.
Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, на користь держави.
Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа, на стороні позивача - ОСОБА_3 «про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання» - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ракітне Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/10 частини від усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 19 січня 2022 року, та до закінчення сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
В силу ст. 430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ракітне Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Роз`яснити сторонам, що згідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ,
Відповідач -. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ракітне Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,
Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .
Суддя Івченко Т. П.