Справа № 201/1640/22
Провадження № 2/175/366/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року смт Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Дараган Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ цього майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ цього майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року зазначену цивільну справу було передано на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Суд, вирішуючи питання про прийняття цивільної справи до розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про неможливість розгляду даної цивільної справи Дніпровським районним судом Дніпропетровської області, виходячи з такого.

Так, положеннями ст. 30 ЦПК України визначені правила виключної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Також у п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3 судам роз`яснено, що у разі, якщо пред`явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об`єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної встановлено виключну підсудність, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

З позовної заяви вбачається, що позивачка ставить питання щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, визнання 48 об`єктів нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання за нею права власності на частину цього нерухомого майна (10 об`єктів нерухомого майна).

Предмет спору нерухоме майно знаходиться у різних районах м. Дніпра та у Дніпровському районі Дніпропетровської області. Так, у Самарському районі м. Дніпра знаходиться 1 об`єкт нерухомого майна, вартістю 100000 гривень 00 копійок, у Індустріальному районі м. Дніпра знаходиться 1 об`єкт нерухомого майна, вартістю 70000 гривень 00 копійок, у Чечелівському районі м. Дніпра знаходяться 2 об`єкти нерухомого майна, загальною вартістю 135000 гривень 00 копійок, у Центральному районі м. Дніпра знаходяться 3 об`єкти нерухомого майна, загальною вартістю 760000 гривень 00 копійок, у Новокодацькому районі м. Дніпра знаходяться 3 об`єкти нерухомого майна, загальною вартістю 130000 гривень 00 копійок, у Соборному районі м. Дніпра знаходяться 4 об`єкти нерухомого майна, загальною вартістю 4300000 гривень 00 копійок, у Шевченківському районі м. Дніпра знаходяться 5 об`єктів нерухомого майна, загальною вартістю 460000 гривень 00 копійок, у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра знаходяться 6 об`єктів нерухомого майна, загальною вартістю 600000 гривень 00 копійок, та у Дніпровському районі Дніпропетровської області знаходяться 23 об`єкти нерухомого майна, загальною вартістю 1060000 гривень 00 копійок. Тобто, місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна, вартість яких є найвищою, є Соборний район м. Дніпра, загальна вартість нерухомого майна, розташованого в цьому районі, складає 4300000 гривень 00 копійок. Вартість нерухомого майна, що знаходиться у Соборному районі м. Дніпра, перевищує як загальну вартість всього іншого нерухомого майна, що знаходиться у інших районах м. Дніпра та у Дніпровському районі Дніпропетровської області і складає 3315000 гривень 00 копійок, так і загальну вартість нерухомого майна, що знаходиться у Дніпровському районі Дніпропетровської області і складає 1060000 гривень 00 копійок. До того ж, саме в Соборному районі м. Дніпра знаходиться об`єкт нерухомого майна, вартість якого є найвищою 1700000 гривень 00 копійок, і вартість одного цього об`єкта нерухомості значно перевищує загальну вартість об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у Дніпровському районі Дніпропетровської області.

Отже, на позови, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності і вони повинні пред`являтися за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна, а у разі якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, то такий позов має пред`являтися за місцезнаходженням нерухомого майна, вартість якого є найвищою.

Враховуючи, що пред`явлений позивачкою позов стосується нерухомого майна, тому при виборі підсудності даної категорії справи застосуванню підлягає ч. 1 ст. 30 ЦПК України. Об`єкт нерухомого майна, вартість якого є найвищою, знаходиться в Соборному районі м. Дніпра, в цьому ж районі м. Дніпра знаходиться й та частина нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує всі інші частини нерухомого майна, що знаходяться в інших районах. Таким чином, саме Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська є належним судом для розгляду цієї цивільної справи.

Однак, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська без урахування вказаних вище положень чинного законодавства було передано цивільну справу на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У відповідності до вказаних вище конституційних положень, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Ця норма закону з`явилась саме завдяки впливу ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Питання підсудності регулюються відповідними процесуальними кодексами. Зокрема, підсудність цивільних справ визначається відповідно до ст.ст. 26 32 ЦПК України. Встановивши загальні правила підсудності, законодавець також передбачив обставини, за яких участь судді у справі, віднесеної до компетенції, недопустима, зважаючи на неможливість забезпечити неупередженість суду. Отже, принцип законного судді є фундаментом правил підсудності, він являє собою суттєву гарантію правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, відіграє роль засад судоустрою, через його реалізацію досягається виконання завдань судочинства.

Зазначене розуміння принципу законного суду охоплюється також положеннями права на повноважний суд та включається до закріпленої у міжнародно-правових актах засади здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Таким чином, є всі підстави розглядати як принцип організації судової влади і судочинства в Україні здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Вимога розгляду справи судом, встановленим законом, передбачає здійснення правосуддя спеціально створеним згідно з законом юрисдикційним органом судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання у межах його компетенції.

Таким чином, комплексне поняття «належний суд» включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям «компетентний суд», що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям «повноважний суд», що застосовується у Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи те, що поняття «компетенція» є більш широким, доцільнішим є використання терміну «компетентний суд», під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, компетентний суд є не окремим абстрактним поняттям, а набуває свого значення лише стосовно розгляду та вирішення певної справи чи категорії справ, підсудних цьому судові, саме тих справ, на які поширюється юрисдикція цього суду. Компетентним судом є орган судової системи держави, наділений компетенцією здійснювати правосуддя (юрисдикцією) у справах, що відповідно до закону йому підсудні. Відповідно правом особи на компетентний суд є її нічим не обмежене та безумовне право звернутися до того суду судової системи держави, який наділений відповідною компетенцією щодо розгляду підсудної йому справи.

Тобто, розгляд справи судом з порушенням правил виключної підсудності беззаперечно вказує на те, що справа розглянута некомпетентним (неповноважним) судом. Розгляд і вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Також, згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, з огляду на зазначене вище, вбачається, що розгляд справи з порушенням правил виключної підсудності призведе до порушення права позивачки на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, з метою недопущення порушення правил виключної підсудності, суд вважає, що в даному випадку, не зважаючи на положення ст. 31 ЦПК України про недопустимість спорів про підсудність, справа має бути передана на розгляд суду, встановленого законом за правилами виключної підсудності, а саме за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна, вартість якого є найвищою, та тієї частини нерухомого майна, загальна вартість якої також є найвищою в порівнянні з усім іншим нерухомим майном, що розташоване у Соборному районі м. Дніпра.

Враховуючи вищевикладене, оскільки цивільна справа за позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ цього майна не підлягає розгляду Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, суд вважає необхідним передати (повернути) дану цивільну справу на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ цього майна повернути на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, а ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: