Номер провадження: 22-ц/813/2642/22
Справа № 522/7317/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

переглянувши справу №522/7317/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2020 року у складі судді Бондара В.Я., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 , звернувшись 26 квітня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, просила з урахування уточнень стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10 січня 2019 року в м. Одесі, аварійним пошкодженням належного їй автомобіля марки «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , майнової шкоди 39660,87 грн. та судові витрати (т.1 а.с.3-6, 89-93).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 3 червня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.55-56).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що як на доказ підтвердження шкоди у розмірі 135226,00 гр. позивач посилається на акт виконаних робіт від 19 березня 2019 року та рахунок №3101-19 від 31 січня 2019 року, наданий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 . Проте такі докази є недопустимими у підтвердженні розміру завданої шкоди, оскільки у розумінні статті 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» розмір майнової шкоди та вартість відновлювального ремонту може визначатися виключно суб`єктом оціночної діяльності. Наданий суду Звіт №0157-01-19 від 30 січня 2019 року про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений оцінювачем ОСОБА_6 , також не є експертним дослідженням. Позивач просить стягнути з нього крім одержаного страхового відшкодування в сумі 98765,00 грн. додатково ще 39660,87 грн., не конкретизуючи збитки по вартості конкретних робіт і деталей, що унеможливлює перевірку вимог позову по кожній позиції, визначення загальної суми збитків та вартості кожної роботи і деталей. Позивач погодилась з висновком страхової компанії як по обсягу пошкоджень авто від ДТП, так і по сумам, які підлягали відшкодуванню, одержала страхові виплати, претензій з непогодженням оцінки та виявлених пошкоджень до страхової компанії не мала. Позивач не надала доказів того, що інші пошкодження, виявлені нею значно пізніше, а з ними і вартість робіт, їх розмір, знаходяться у причинному зв`язку з ДТП. В уточнених вимогах позивач заявила витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу в розмірі 1500,00 грн., не враховуючи того, що після ДТП ним передано 1000,00 грн. саме для цього (т.1 а.с.60-61, 126).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року за клопотанням представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 призначено судову автотоварознавчу експертизу пошкодженого транспортного засобу (т.1 а.с.148-149).

14 липня 2020 року Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України надано Висновок експерта від 1 липня 2020 року №82-ОД/410-А за результатами комплексної транспортно-трасологічної, фототехнічної та автотоварознавчої експертизи, проведеної у справі №522/7317/19.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2020 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 2000,00 грн., судові витрати в розмірі 542,73 грн., в іншій частині вимог відмовлено (а.с.198-202).

Висновок суду мотивовано тим, що відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, визначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Суду надано докази відшкодування страховою компанією витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу на суму 98765,13 грн. за винятком франшизи в розмірі 1000,00 грн., тому вимоги позивача в частині стягнення суми франшизи 1000,00 грн. з відповідача обґрунтовані. Позивачем понесено витрати на оплату експертного дослідження №0157-01-19 від 30 січня 2019 року на суму 1000,00 грн., що не оспорено відповідачем, тому вимоги позивача в частині стягнення цих витрат обґрунтовані. Витрати на оплату евакуації автомобіля в розмірі 1200,00 грн. не підтверджені, тому задоволенню не підлягають. Посилаючись на існування різниці в сумі 36460,87 грн. між розміром шкоди в сумі 135226,00 грн. і страховою виплатою в сумі 98765,13 грн. позивач надає на підтвердження своїх вимог квитанцію до прибуткового касового ордеру №896 від 19 березня 2019 року, видану ФОП ОСОБА_5 на підставі проведення ремонтних робіт автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , акт виконаних робіт від 19 березня 2019 року ФОП ОСОБА_5 та рахунок № НОМЕР_2 від 31 січня 2019 року, де замовник ОСОБА_4 по автомобілю «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а виконавець ФОП ОСОБА_5 . Однак, зазначені докази не підтверджують те, що сума збитків, яку понесла позивач у зв`язку з відновленням автомобіля, визначена з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, як то зроблено у висновку №0157-01-19 від 30 січня 2019 року. Крім того, згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №83-ОД/410-А від 1 липня 2020 року очевидність причинно-наслідкового зв`язку між тими пошкодженнями, які відремонтовані ФОП ОСОБА_5 , та їх утворенням внаслідок ДТП суду не підтверджена. Розмір матеріального збитку, завданого автомобілю внаслідок його пошкодження від ДТП станом на 10 січня 2019 року з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, складає 100038,92 грн., що лише на 273,79 грн. менше, ніж вартість матеріального збитку, розрахованого висновком №0157-01-19 від 30 січня 2019 року, на підставі якого сплачено страхове відшкодування, а тому не є доказом існування додаткових пошкоджень автомобіля позивача, які виникли в результаті ДТП та не враховані висновком №0157-01-19 від 30 січня 2019 року. Позивач, отримавши страхове відшкодування, не заперечувала проти його суми, фактично погодилась з сумою матеріального збитку, тому вимоги в цій частині не обґрунтовані. За умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, на підтвердження наявності витрат на професійну правничу допомогу позивач надає лише орієнтовний розрахунок суми судових витрат. За таких обставин, суд, вважаючи вимоги про стягнення судових витрат на отримання професійної правничої допомоги не обґрунтованими, відмовив у їх стягненні. Витрати на сплату судового збору суд стягнув пропорційно до задоволених позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення суду повернуто скаржнику (т.1 а.с.232).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (т.2 а.с.1-8).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. АТ «Страхова група «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 98765,13 грн., що відповідає вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу згідно висновку №0157-01-19 від 30 січня 2019 року без урахування розміру франшизи. Ліміт відповідальності страховика за Полісом №АК4535367 від 5 лютого 2018 року на момент події складав 100000,00 грн., тому при франшизі 1000,00 грн. позивач отримала належну їй частину матеріальної компенсації від страхової компанії 98765,13 грн., що відповідає вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Судом невірно зазначено, що сума матеріальних збитків, понесених позивачем в результаті ДТП складає 99765,13 грн., оскільки це вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу згідно до висновку №0157-01-19 від 30 січня 2019 року, а понесені позивачем фактичні матеріальні збитки складають 135226,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 19 березня 2019 року та квитанцією, виданою ФОП ОСОБА_5 . Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Реальних збитків позивачу завдано у розмірі 135226,00 грн. згідно рахунку №3101-19 від 31 січня 2019 року, акту виконаних робіт від 19 березня 2019 року та квитанції ФОП ОСОБА_5 . Відповідач як особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача розміру вартості відновлювального ремонту є обґрунтованими та доведеними. Жодних додаткових пошкоджень, як зазначив суд в оскаржуваному рішенні, при ремонті автомобіля позивача не виявлено. Перелік пошкоджень та відновлювальних робіт в протоколі огляду транспортного засобу від 28 січня 2019 року, дослідженні №0157-01-19 від 30 січня 2019 року, акті виконаних робіт від 19 березня 2019 року та висновку експерта №83-ОД/410-А від 1 липня 2020 року однаковий. Розмір вартості відновлювального ремонту підлягає відшкодуванню саме винною особою. Позивач поніс витрати на правову допомогу на загальну суму 10000,00 грн., що підтверджується попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат. Відповідачем сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу не оскаржувалась, тому суд не мав підстав відмовляти у відшкодуванні цих витрат. Пропорційність стягнутих судом витрат не відповідає обставинам справи.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем не доведено, що витрати на ремонт автомобіля нею понесено з його вини. Суд не може приймати рішення, орієнтуючись на поняття «можливо були спричинені унаслідок ДТП», позивач повинен довести, що наведені пошкодження утворились внаслідок наведеного ДПТ, поняття «можливо утворилися» і «утворилися внаслідок ДТП» є різними. Задля правильного вирішення спірних питань експертам необхідно надати сам автомобіль, всі замінені деталі, вузли, агрегати автомобіля, паспорти, інструкції до них, які відображені у Звіті №0157-01-19, проте ці його зауваження не були враховані. Експертиза ОНДЕКЦ від 1 липня 2020 року не є доказом його вини, така проведена без його участі (без виклику), без надання на дослідження експертам автомобіля, без дослідження інших важливих документів. Вимоги про відшкодування з нього значних сум додатково до сум, виплачених страховою компанією, продиктовані бажанням позивача за його рахунок практично зробити собі новий автомобіль. Витрати на правову допомогу завищені (т.2 а.с.38).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду з огляду на наступне.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2019 року в справі №522/1361/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10 січня 2019 року о 07.30 годин в м. Одесі по вул. О.Кутузакія, 64 кут вул. Балківської з пошкодженням належного ОСОБА_4 автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.10-11).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №4535367 від 5 лютого 2018 року, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, 100000,00 грн., франшиза 1000,00 грн.

Згідно Звіту №0157-01-19 від 30 січня 2019 року про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного на замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (оцінювач), ринкова вартість автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, станом до ДТП визначена рівною 273204,26 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 28 січня 2019 року визначена рівною 226540,83 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу автомобіля 0,70 (строк експлуатації автомобіля перевищує 12 років) станом на 28 січня 2019 року визначена рівною 99765,13 грн. (т.1 а.с.95-121).

Витрати ОСОБА_1 на проведення оцінки по Звіту №0157-19 від 30 січня 2019 року згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру №0157-01-19 від 20 січня 2019 року склали 1000,00 грн. (т.1 а.с.94).

АТ «СГ «ТАС» з урахуванням Висновку №0157-01-19 від 30 січня 2019 року виплачене ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 98765,13 грн. (т.1 а.с.12, 13, 16).

Згідно Акту виконаних робіт від 19 березня 2019 року, складеного на замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , Рахунку №3101-19 від 31 січня 2019 року ФОП ОСОБА_5 вартість робіт, запасних частин, витратних матеріалів по ремонту автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , Квитанції до прибуткового касового ордера №896 від 19 березня 2019 року визначена рівною 135226,00 грн. та сплачена ОСОБА_1 в сумі 135226,00 грн. (т.1 а.с.14,15, 122).

Згідно Висновку експерта №83-ОД/410-А від 1 липня 2020 року, складеного на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року судовими експертами Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, за результатами комплексної транспортно-трасологічної, фототехнічної та автотоварознавчої експертизи, встановлено, що:

пошкодження автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що виявлені в ході дослідження №0157-01-19 від 30 січня 2019 року, могли бути утворені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 10 січня 2019 року; перелік відновлених пошкоджень згідно акту виконаних робіт від 19 березня 2019 року відповідає виявленим в ході дослідження №0157-01-19 від 30 січня 2019 року переліку пошкоджень автомобіля, за винятком ремонту (відновлення) диску заднього лівого колеса; пошкодження, що вказані в переліку відновлення пошкоджень згідно акту виконаних робіт від 19 березня 2019 року та виявлені в ході дослідження №0157-01-19 від 30 січня 2019 року, могли бути утворені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

ринкова вартість автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 10 січня 2019 року визначена рівною 352795,53 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 10 січня 2019 року визначена рівною 182511,01 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля внаслідок його пошкодження від ДТП, станом на 10 січня 2019 року визначена рівною 100038,92 грн. (т.1 а.с.154-170).

Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, врегульовано статтею 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована АТ «СГ «ТАС» і страхова компанія розрахувала та виплатила ОСОБА_1 як потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 98763,13 грн., розраховане із вартості визначеного у Звіті №0157-01-19 від 30 січня 2019 року ФОП ОСОБА_6 відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 28 січня 2019 року в сумі 99765,13 грн. (99765,13 грн. - 1000,00 грн. франшиза = 98765,13 грн.), то суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявлений позивачем фактичний розмір шкоди в розмірі 135226,60 грн. не є таким, що враховує знос транспортного засобу.

Автомобіль «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, на момент ДТП мав строк експлуатації, що перевищував 12 років, з огляду на що у відповідності до пункту 7.41 Методики товарознавчої експертизи і оцінки дорожніх транспортних засобів в редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року №1335/1159, затвердженого в Міністерстві юстиції України 4 серпня 2009 року №724/16740, коефіцієнт фізичного зносу становив 0,70.

Судова комплексна транспортно-трасологічна, фототехнічна та автотоварознавча експертиза (Висновок експерта №83-ОД/410-А від 1 липня 2020 року) також застосовує коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Toyota Avalon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, рівним 0,70, з огляду на що розрахована вартість матеріального збитку, завданого власникові вказаного автомобіля внаслідок його пошкодження від ДТП станом на 10 січня 2019 року, склала 100038,92 грн.

Отже, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля згідно Звіту №0157-01-19 від 30 січня 2019 року та вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля згідно Висновку експерта №83-ОД/410-А від 1 липня 2020 року різниться не значно, а саме на суму 273,79 грн. (100038,92 грн. - 99765,13 грн. = 273,79 грн.).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині не прийняття результатів дослідження судової комплексної транспортно-трасологічної, фототехнічної та автотоварознавчої експертизи (Висновок експерта №83-ОД/410-А від 1 липня 2020 року), та вважає результати даної експертизи прийнятними.

Отже, слід виходити з того, що вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_4 аварійним пошкодженням автомобіля, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 10 січня 2019 року становила 100038,92 грн., ліміт відповідальності страховика становить 100000,00 грн., відповідно відповідальність ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 в порядку статті 1194 ЦК України становить 38,92 грн. (100038,92 грн. - 100000,00 грн. = 38,92 грн.).

Крім того, на ОСОБА_2 покладається франшиза в розмірі 1000,00 грн., з чим суд визначився правильно.

Щодо витрат на евакуацію транспортних засобів з місця ДТП, то такі є складовою шкоди, що розглядається як шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, згідно статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому, такі витрати можуть бути покладені на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування). В даному випадку в справі відсутні докази заявлених позивачем витрат в сумі 1200,00 грн. на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, з огляду на що дані витрати в розрахунок шкоди не враховуються, з чим суд визначився правильно.

Витрати на оплату дослідження (Звіт №0157-01-19 від 30 січня 2019 року) в розмірі 1000,00 грн. є витратами підтвердженими та правильно покладеними на відповідача.

Суд не приймає доводи апеляційної скарги в тій частині, що у визначенні фактичного розміру шкоди слід виходити з витрат сплачених за відновлювальний ремонт транспортного засобу згідно документів ФОП ОСОБА_5 на суму 135226,00 грн., оскільки такі витрати не враховують фізичний знос автомобіля. З Акту виконаних робіт від 19 березня 2019 року вбачається, що вартість ремонтних робіт склала 37172,00 грн., а вартість запасних частин, розхідних матеріалів склала 98054,00 грн., при цьому позивачем не доведено, що всі зазначені в акті запасні частини підлягали заміні на інші, в тому числі й на нові, що ця заміна була необхідна та незалежна від фізичного зносу автомобіля.

Крім того, документи ФОП ОСОБА_5 щодо ремонту транспортного засобу не надавались страховій компанії та, відповідно, не приймались нею при визначенні розміру шкоди для виплати страхового відшкодування.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України); витрати, пов`язані з проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання позовної заяви в сумі 768,40 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн., а всього в загальній сумі 1921,00 грн. (т.1 а.с.51, т.2 а.с.18, 21).

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 98,74 грн. (1921,00 грн. : 100% х 5,14% = 98,74 грн.).

Докази розміру понесених ОСОБА_4 витрат на проведення призначеної судом експертизи в справі відсутні, тому питання щодо таких витрат наразі не вирішується (т.1 а.с.173, 181).

Професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_4 надавав адвокат Щерблюк О.М. (Договір №311019 від 31 жовтня 2019 року про надання правової допомоги, Ордер серія ОД №506729 від 20 листопада 2019 року) (т.1 а.с.84, 85, 85).

У попередньому (орієнтовному) розрахунку витрати на професійну правничу допомогу визначені в розмірі 10000,00 грн. (т.1 а.с.89-93, 123).

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу завищена, при цьому відсутнє обґрунтування даного твердження та доведення неспівмірності витрат, рівно як і клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката як того вимагають положення частини 5, 6 статті 137 ЦПК України.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в сумі 514,00 грн. (10000 грн. : 100% х 5,14% - 514,00 грн.).

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 19 травня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) франшизу в сумі 1000 грн. 00 коп., різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 38 грн. 92 коп., витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 1000 грн. 00 коп., а всього в загальній сумі 2038 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) витрати на сплату судового збору в сумі 98 грн. 74 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 514 грн. 00 коп., а всього в загальні сумі 612 грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9 червня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова