Справа № 545/3899/21
Провадження № 2/545/309/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кіндяк І.С.,

з участю секретаря Радченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що реєстрація відповідачів на зазначеній житловій площі утворює перешкоду у здійсненні права на користування та розпорядження майном, тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Від представника позивача, адвоката Пожидаєва В.О. до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Розгляд справи проводити без його участі на підставі наявних у ній доказів.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Від третіх осіб до суду надійшла заяви про розгляд справи без участі їх представників, не заперечуюючи проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи подані заяви позивача, неявку відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції " закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 07.09.2005 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ), який вони зареєстрували у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського місцевого управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1346, копія свідоцтва про шлюб додається.

Також встановлено, що у шлюбі народилися спільні діти: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішенням Виконавчого комітету Щербанівської сільскої ради Полтавського району Полтавської області № 12 від 14.02.2008 року, встановлено, що 13 березня 2008 року на позивач набув право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказана квартира була зареєстрована за позивачем згідно договору про уступку майнових прав № В124-3 від 23 листопада 2007 року укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Конгрес Ріал Істейт Фінанс" та ОСОБА_1 . Даний договір про уступку майнових прав було укладено позивачем з використанням особистих грошових коштів, які були набуті ним до реєстрації шлюбу, а тому вказана квартира належить позивачу на праві особистої приватної власності, що не заперечується відповідачем по справі та може бути підтверджено свідками.

Згодом, їх місце проживання, зокрема, дружини та дітей було зареєстровано у вищезгаданій квартирі.

У 2010 році сторони по справі усією родиною переїхали до Республіки Кіпр, а згодом отримали громадянство, що підтверджують свідоцтва про реєстрацію громадянина союзу та члена родини громадянина Європейського союзу, (а.с., 14-15, 16, 17, 18-19, 20-21).

Із позову також вбачається, що з 2010 року їх родина весь час проживала у Республіці Кіпр і на даний час не планує повертатися до України.

Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Також встановлено, що 13.07.2018 року ОСОБА_4 вступив до 3 класу гімназії/Г13, а ОСОБА_3 , 23.07.2019 року вступила до 2 класу гімназії/Б13, що підтверджується відповідними довідками про навчання, копії яких додаються.

Також встановлено, що незважаючи на переїзд до Республяки Кіпр у позивача залишилася квартира АДРЕСА_2 , яку він планує продати. Даний факт не заперечується відповідачем по справі, а саме його дружиною, ОСОБА_2 .

Як встановлено, для вирішення питання щодо продажу вказаної квартири позивачу необхідно зняти з реєстрації місця проживання дружину та дітей, що не можливо зробити через їх перебування у Республіці Кіпр та пандемію СОУЮ-19. Наявність зареєстрованих у квартирі дружини та неповнолітніх дітей значно ускладнюють продаж квартири, оскільки покупці не бажають придбавати житло, право на проживання в якому мають сторонні особи.

Саме наявність реєстрації місця проживання членів родини позивача у зазначеній квартирі порушує його право власності на неї, зокрема, право на розпорядження.

Водночас, зняття з реєстрації місця проживання дружини та дітей позивача жодним чином не порушить їхні права, так, як вони мають постійне місце проживання та навчання у Республіці Кіпр. Окрім цього отримані від продажу квартири грошові кошти будуть витрачені виключно в інтересах родини позивача.

У зв`язку з чим позивач позбавлений можливості вирішити питання зняття відповідачів з реєстраційного обліку у позасудовому порядку, так як реєстрація даних осіб у житловому будинку перешкоджає позивачу в повній мірі вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном.

Отже, єдиним способом зняти відповідачів з реєстраційного обліку є визнання їх в судовому порядку такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За змістом ст.ст. 71,72 ЖК України в разі відсутності особи за місцем проживання (реєстрації) понад шість місяців без поважних причин вона може бути позбавлена права користування цим приміщенням в судовому порядку.

Згідно витягу з рішення Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, № 62 про затвердження протоколу комісії з питань захисту прав дитини № від 27.05.2022, вирішено визнати гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 такими, що втратили право користуватися квартирою АДРЕСА_2 .

За таких підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як в матеріалах надано достатньо належних доказів які вказують на те, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки хоч вони і зареєстровані за даною адресою, однак фактично з невідомих підстав більше встановленого законом строку, там не проживають, чим створю для позивача перешкоди у вільному розпорядженні своїм майном.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 9-13, 17, 81, 200, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 71, 72 ЖК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 такими, що втратили право користуватися квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя

Полтавського районного суду

Полтавської області І.С.Кіндяк