Справа №461/4240/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2022 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Євтушенко В.Ю.
Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія», в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» майнову шкоду у розмірі 7 489,34 гривень (Сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень 34 коп).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, покликаються на те, що ОСОБА_1 13 серпня 2019 року о 13 год. 00 хв. на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львів керував автомобілем «DAF XF105.460» номерний знак « НОМЕР_1 » з причепом «KRONE SOP 27» номерний знак « НОМЕР_2 », був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого здійснив наїзд на світлофорний об`єкт з дорожніми знаками 3.34 та 5.35.2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль зазнав механічних пошкоджень, світлофорний об`єкт, який перебуває у власності Позивача - Львівського комунального підприємства «Львівавтодор», отримав технічні пошкодження, а саме: зігнуто (деформовано) світлофорну стійку, дорожні знаки, пошкоджено пішохідний світлофор та кабельно-провідникову продукцію. Крім цього, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце, чим порушив вимоги пунктів 2.3. "б", 2.10. "а", 13.1. Правил дорожнього руху. В результаті вчиненої ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди світлофорний об`єкт на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львів отримав технічні пошкодження, у зв`язку з чим Позивачу завдано майнової шкоди. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 16.09.2019 р. по справі № 572/2686/19 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 коп.) в дохід держави. Вказана постанова набрала законної сили 26.09.2019 р. Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 1400 від 05.04.2012 р. «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова світлофорних об`єктів» (Додаток 2) та згідно Акту приймання на баланс від 30.11.2012р. світлофорний об`єкт на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І. Франка в місті Львів (Додаток 3) був переданий на баланс ЛКП «Львівавтодор» як внесок до статутного капіталу для обслуговування та утримання у належному стані світлофорного об`єкта. Внаслідок вчинення ДТП та завданої майнової шкоди ОСОБА_1 майну ЛКП «Львівавтодор», останній поніс витрати на відновлення роботи світлофорного об`єкту, розмір яких становить 7 489,34 гривень. На момент вчинення ДТП, цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «DAF XF105.460» номерний знак « НОМЕР_1 » з причепом «KRONE SOP 27» номерний знак « НОМЕР_2 » застраховано, що підтверджується страховими полісами № НОМЕР_3 , № А03454176 Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ». З метою отримання страхового відшкодування ЛКП «Львівавтодор» звернулося до Страховика - ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» з заявою про страхове відшкодування в розмірі 7489,37 грн. 13.07.2022р. ЛКП «Львівавтодор» повторно звернулося до ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» із заявою про страхове відшкодування в розмірі 7 489,34 грн. Оскільки відшкодування не було проведено, просить стягнути з відповідачів вищенаведену суму грошових коштів.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Суду також не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість відповідача прибути у судове засідання, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні уповноваженого представника.
Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням заочного рішення.
При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 13 серпня 2019 року о 13 год. 00 хв. на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львів керував автомобілем «DAF XF105.460» номерний знак « НОМЕР_1 » з причепом «KRONE SOP 27» номерний знак « НОМЕР_2 », був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого здійснив наїзд на світлофорний об`єкт з дорожніми знаками 3.34 та 5.35.2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль зазнав механічних пошкоджень, світлофорний об`єкт, який перебуває у власності Позивача - Львівського комунального підприємства «Львівавтодор», отримав технічні пошкодження, а саме: зігнуто (деформовано) світлофорну стійку, дорожні знаки, пошкоджено пішохідний світлофор та кабельно-провідникову продукцію. Крім цього, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце, чим порушив вимоги пунктів 2.3. "б", 2.10. "а", 13.1. Правил дорожнього руху.
В результаті вчиненої ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди світлофорний об`єкт на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львів отримав технічні пошкодження та у зв`язку з чим Позивачу завдано майнової шкоди.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 16.09.2019 р. по справі № 572/2686/19 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 коп.) в дохід держави.
Вказана постанова набрала законної сили 26.09.2019 р.
Як вбачається з вказаної постанови, при розгляді справи у судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, щиро покаявся.
Таким чином, вину ОСОБА_1 у вчиненні 13.08.2019 року ДТП та завдання шкоди світофорному об`єкту на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львів встановлено у визначеному законом порядку.
Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 1400 від 05.04.2012 р. «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова світлофорних об`єктів» та згідно Акту приймання на баланс від 30.11.2012р. світлофорний об`єкт на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львів був переданий на баланс ЛКП «Львівавтодор» як внесок до статутного капіталу для обслуговування та утримання у належному стані світлофорного об`єкта.
Внаслідок вчинення ДТП та завданої майнової шкоди ОСОБА_1 майну ЛКП «Львівавтодор», останній поніс витрати на відновлення роботи світлофорного об`єкту, розмір яких становить 7 489,34 гривень, в тому числі ПДВ, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2019р., Актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019р., видатковою накладною № 2653 від 12.06.2019р. та видатковою накладною № 6869 від 27.06.2019р.
Вартість ремонту включає суму ПДВ, оскільки виконавець ремонту світлофорного об`єкту ЛКП «Львівавтодор» є платником ПДВ, що підтверджується свідоцтвом № 100341962 про реєстрацію платника ПДВ від 07.07.1997р., а тому зобов`язаний включити суму ПДВ до вартості виконаних робіт, в тому числі, використаних матеріалів.
Пунктом 22.1. ст. 22 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З метою отримання страхового відшкодування ЛКП «Львівавтодор» звернулося до Страховика - ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» з заявою про страхове відшкодування в розмірі 7489,37 грн. від 03.07.2020р. № 1450, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».
Як вбачається з даної заяви, Позивач просив, зокрема, невідкладно надіслати письмове повідомлення про прийняте ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» рішення по даній справі, в тому числі на електронну адресу ЛКП «Львівавтодор».
Однак, на момент звернення до суду, Страховиком не було здійснено виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) Позивачу, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».
Крім того, як було встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 при розгляді справи у судовому засіданні свою вину визнав, щиро покаявся, тобто останній не заперечує факту пошкодження світлофорного об`єкту на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львові.
Згідно з ч. 1. ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. З ст. 22 Цивільного кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно з ч.2 ст.543 Цивільного кодексу України, солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Про наявність солідарного обов`язку боржників відповідачів у даній справі свідчать положення ст. 1194 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 8 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частиною 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України, встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
На підставі вищенаведеного, позивач має право вимагати від відповідачів відшкодування шкоди.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст.77-79 ЦПК України.
Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування.
Водночас, відповідачі в судове засідання не з`явилися та не надали суду жодних доказів на спростування вимог позивача.
Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оцінюючи докази по справі в цілому, беручи до уваги вищенаведені встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, звернені до відповідача, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а тому суд приходить до переконання про задоволення позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи, підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско