1Справа № 335/8593/20 2/335/94/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., при секретарі Деркач А.А., за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який у ході розгляду справи було збільшено, в обґрунтування якого зазначила наступне.

Позивач ОСОБА_2 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2015, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2020 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є позивач та відповідач. 29.02.2020 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дитини, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан В.В. Відповідно до вказаного договору, договір про сплату аліментів вважається укладеним з 29.02.2020, та як наслідок з цієї дати у відповідача виник обов`язок сплачувати встановлену договором суму аліментів у розмірі 5 000,00 грн., але відповідач свій обов`язок не виконує. Дитина проживає разом із позивачем та перебуває повністю на її утриманні. На теперішній час, відповідач є працездатною особою, має об`єктивні можливості для отримання доходів, аліменти нікому не сплачує, інших осіб на утриманні не має.

Посилаючись на норми чинного законодавства та на те, що договір від 29.02.2020, який регулює питання забезпечення дитини відповідачем, є чинним та зобов`язує відповідача сплачувати аліменти та гарантує пеню за невиконання як штрафну санкцію, надавши відповідний розрахунок, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.03.2020 по 30.04.2022 у розмірі 132 500, 00 грн., стягнути - неустойку (пеню) за прострочення аліментів у розмірі 132 500,00 грн. (у розмірі 100 % заборгованості), та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісяця, з травня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до відзиву відповідач ОСОБА_2 просить відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення неустойки (пені) у зазначеному розмірі та частково задовольнити вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментам на утримання сина у розмірі 6 000,00 грн. за період з квітня 2020 року по жовтень 2020 року, та частково задовольнити вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини щомісячно у розмірі 1 200,00 грн. Відзив обґрунтовує наступним. У той час коли він із дружиною планували розлучення постало питання про те, що вона чинила йому перешкоди у спілкування з дитиною, та не надавала можливості ані спілкуватися з дитиною, ані приймати участь у вихованні сина. Згодом дружина зазначила, що задля врегулювання цього питання вона пропонує укласти нотаріально посвідчений договір про його участь у вихованні дитини, й лише тоді, вона буде надавати змогу бачити сина. Відповідач був морально розгублений й, задля можливості врегулювання цього питання мирним шляхом, здатен був погодитись на будь-який спосіб вирішення цього питання, адже дуже сумував за сином. Окрім цього, зазначив, що також піклувався про емоційний стан дитини. Так, 29.02.2020 між ним ОСОБА_2 було укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дитини, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан В.В. При підписанні Договору, він повністю довірився колишній дружині, та мав намір віднайти роботу із доходом, який би відповідав вказаному розміру аліментів у Договорі, адже ладен був піти на будь-які умови, задля спілкування з сином.

Також зазначив, що на той час не отримував доходу та внаслідок чого не міг сплачувати аліменти у такому розмірі, що вказаний у Договорі, а отже вважає, що його вини у виникненні заборгованості не має. Він ніколи не ухилявся від сплати аліментів, однак враховуючи матеріальний стан, на цей час позбавлений можливості сплачувати їх у тому розмірі, що встановлений Договором. Отже, зважаючи на те, що його вини у несплаті аліментів не має, вважає, що застосувати до нього відповідальність у вигляді сплати пені не має підстав.

Зазначив, що зважаючи на те, що Договором передбачене не тільки порядок утримання дитини, а й участь у вихованні, та встановлено обов`язок дружини не перешкоджати йому спілкуватися з їхнім сином, а дружина повністю порушила взяти на себе обов`язки, він також деякий час не виконував умови договору через його невиконання позивачкою.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 спростовує доводи відповідача, на які посилається відповідач у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно заперечень на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_2 не погоджується із вказаними обставинами та доводами, зазначеними позивачем та наполягає на позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою судді від 26.10.2020 відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 04.01.2021 провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі ЄУН №335/9075/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району про розірвання договору, та визначення способу участі у вихованні дитини, яка знаходиться в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 22.10.2021 поновлено провадження у даній справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги, які неодноразово збільшувалися в частині збільшення розміру заборгованості зі сплати аліментів, підтримала та просила їх задовольнити, на підставах зазначених у позовній заяві, з урахування заяв про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) у заявленому розмірі. При цьому зазначив, що не відмовляється від сплати аліментів на утримання сина, підтверджує розмір заборгованості заявлений позивачем, посилаючись на неможливість сплати розміру аліментів у розмірі 5 000,00 грн., у зв`язку із тяжким матеріальним становищем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2015, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2020 - розірвано, яке набрало законної сили 18.05.2020. (а.с.4-5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 23.05.2020, актовий запис №117 від 13.05.2016, батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_2 . (а.с.6).

29.02.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В., зареєстровано у реєстрі за № 901. (а.с.7).

17.08.2020 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості по аліментам та пені. (а.с.8-12).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 10.11.2020 Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1309, позивач ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 » та отримала паспортний документ. (а.с.58-60).

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2021, позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Визначено графік участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: шляхом зустрічей та спілкування щосереди з 17.00 год. до 20.00 год.; перша та третя субота місяця з 10.00 год. до 18.00 год. В інші частині вимог, про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини укладеного 29.02.2020 - відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.11.2021 вказане рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2021 - залишено без змін. (а.с.91-98).

За положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, вимоги чинного сімейного законодавства передбачають два порядки надання батьками утримання дитини - добровільний та примусовий. При цьому добровільне виконання батьками обов`язку утримувати дитину буває як фактичне так і договірне.

Частинами першою та другою ст.181 Сімейного Кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як було встановлено у ході розгляду справи 29.02.2020 сторони уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини (далі - Договір), що був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. (а.с.7).

Відповідно до умов вказаного Договору від 29.02.2020, визначено, зокрема, що: за домовленістю батьків, даним Договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 5 000,00 грн. кожного місяця, до досягнення дитиною повноліття, або якщо повнолітня дитина продовжує навчання - до досягнення ним двадцяти трьох років. У разі невиконання батьком обов`язку за цим договором щодо своєчасної сплати аліментів на дитину та при умові наявності його вини, батьком сплачується на користь дитини пеня у розмірі 1% (одного відсотка) від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 30 (тридцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок, реквізити якого мати повідомила батьку до підписання цього Договору. (п.6).

Враховуючи положення ст.ст.8, 9 СК України, та виходячи з правової природи, змісту, нормативних підходів до форми, порядку укладення, зміни і припинення договору про сплату аліментів на дитину, даний договір є різновидом цивільних договорів у сімейному праві Україні.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо аліментних зобов`язань, шляхом укладення договору в добровільному порядку та посвідчено у нотаріуса.

Відповідно до розрахунку, який надано позивачем, з врахуванням сплаченої суми у розмірі 2 500,00 грн. (за травень 2020 року), дати розгляду вказаної справи, настання строку сплати аліментів, заборгованість зі сплати аліментів за період 01.03.2020 по 31.05.2022 становить 132 500,00 грн. (27 місяців х 5 000,00 грн. =135 000,00 грн.-2 500,00 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частинами першою-другою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

В абзаці 4 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена статтею 196 СК України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це у договорі.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15 травня 2006 року № 3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже, відповідно до умов вказаного Договору від 29.02.2020, визначено, зокрема, що: у разі невиконання батьком обов`язку за цим договором щодо своєчасної сплати аліментів на дитину та при умові наявності його вини, батьком сплачується на користь дитини пеня у розмірі 1% (одного відсотка) від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. (п.6).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було належними і допустимими доказами доведено факт того, що у нього була відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання сина, розмір яких визначено у Договорі від 29.02.2020, та те, що існуюча заборгованість виникла з незалежних від нього причин суду не надав. Крім того, відповідач підтвердив, що аліменти дійсно не сплачував та не оспорював суму заборгованості.

Крім того, як встановлено судом, відповідач має офіційні джерела отримання доходів, оскільки зареєстрований як фізична особа-підприємець, а також зареєстрований керівником декількох підприємств (а.с.43-46) та отримує заробітну плату, що дає підстави вважати, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, оскільки заборгованість виникла внаслідок щомісячної несплати чергових платежів по аліментам.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Отже, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що заборгованість з аліментів виникла з вини відповідача, у зв`язку з чим позивач набула права на стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі Справа № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, нарахований за період з 01 квітня 2020 року по 31 травня 2022 року, становить 505 900,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі не більшому 100 відсотків заборгованості.

Отже, виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня від суми несплачених аліментів у розмірі 132 500,00 грн.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав належних, допустимих доказів суду, яким би приведені позивачем обставини спростував.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за Договором від 29.02.2020, проте свого обов`язку в повному обсязі не виконує без поважних на те причин, внаслідок чого з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, і відповідно задоволення цих позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошові сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісяця та до повноліття дитини, як зміну способу стягнення аліментів із договірних відносин (договору від 29.02.2020) на примусове (за рішенням суду), суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні, оскільки сторонами укладено нотаріальний договір, який регулює аліментні зобов`язання, він є чинним, не визнаний недійсним та не розірваний, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для задоволення вказаної вимоги позивача.

За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 2 650,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 84, 91, 141, 180-184, 191 СК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.03.2020 по 31.05.2022 у розмірі 132 500,00 (сто тридцять дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2020 по 31.05.2022 у розмірі 132 500,00 (сто тридцять дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 650,00 (дві тисячі шістост п`ятдесят) грн.

В інші частині вимог, про стягнення аліментів на утримання дитини, - відмовити.

Повне рішення суду складено 13 червня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя І.А. Крамаренко