Провадження № 2/582/27/22
Справа № 582/961/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2022 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Жмурченка В.Д.,

за участю секретаря - Коваль В.В.,

з участю прокурора Валюх К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Сумської області та Головного управління Національної поліції в Сумській області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури,

УСТАНОВИВ:

12 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із цією позовною заявою та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Держави Україна шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду на її користь 45000 (сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства та прокуратури. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2017 Недригайлівським ВП Роменського ВП ГУНП України в Сумській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 було внесено відомості щодо вчинення нею пособництва у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше сховище. 26.07.2017 слідчим СВ Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП України в Сумській області їй було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185; ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Кримінальне провадження розглядалось Роменським міськрайонним судом Сумської області та переглядалось в апеляційному порядку Сумським апеляційним судом. Державне обвинувачення в судах підтримували співробітники Роменської місцевої прокуратури та прокуратури Сумської області. 06.11.2018 вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області її, ОСОБА_1 , було визнано не винною та виправдано за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею даного кримінального правопорушення. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 09.04.2019 вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2018 залишено без змін. Тобто, вирок Роменського міськрайонного суду набрав законної сили. Таким чином, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, позивач ОСОБА_1 перебувала під слідством та судом з 26.07.2017 до 09.04.2019. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 22.11.2019, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 18.03.2020, задоволено її, ОСОБА_1 позов та стягнуто з держави Україна на її користь шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 86 242,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того, у зв`язку з повідомленням про підозру в кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185; ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, позвач уклала з адвокатом Маляр М.В. договір про надання правових послуг в кримінальному провадженні. За надану правничу допомогу за час досудового слідства та при розгляді справи в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції позивач сплатила адвокату 45 000 грн згідно умов договору про надання правових послуг від 22.06.2017 та квитанції від 22.07.2021. Тобто, пред`явлена до стягнення сума в 45 000 грн сплачена позивачем у зв`язку з наданням адвокатом юридичної допомоги у кримінальному провадженні, у якому її визнано невинуватою та виправдано.

Посилаючись на ст. 62 Конституції України, ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, положення Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з Державного бюджету України на її користь 45 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу в кримінальному процесі. Крім того, просить стягнути 9000 грн судових витрат на правничу допомогу у даній цивільній справі.

У відзиві представника відповідача, Головного управління Національної поліції в Сумській області, зазначено, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, так як понесені позивачем витрати під час розгляду кримінальної справи не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України і вимога щодо відшкодування матеріального збитку в розмірі 45000,00 грн в спірних правовідносинах є безпідставною. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, визнача`ться згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України). Відповідно до приписів частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвакатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання посуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, що позбавляє можливості визначити, чи сума заявлених витрат на професійну правничу допомогу підтверджується належними та допустимими доказами. Тому представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

У відзиві представника відповідача, прокуратури Сумської області, зазначено, що позовні вимоги вони не визнають, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зокрема вважають, що вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 45 тис. грн за надані послуги із юридичної допомоги під час досудового слідства та розгляду справи в суді задоволенню не підлягають, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, при цьому факти належного оформлення договірних відносин із адвокатом Маляром М.В., здійснення адвокатом правової допомоги та оплати коштів ОСОБА_1 у загальній сумі 45 тис грн не підтверджено належними доказами, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказують, що суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, дані із належно зареєстрованої Книги обліку доходів адвоката). Відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, більше того, розумний характер їх розміру. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, позивачем не надано договір про надання правових послуг адвоката під час досудового розслідування кримінального провадження, а також будь-яких інших доказів, які б свідчили про обґрунтованість складності справи, у якій ОСОБА_1 надавалась правова допомога, підтверджуючої інформації (доказів) кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інші істотні обставини. Тобто, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факти оплати послуг адвоката у визначених розмірах та у вказаний період. У зв`язку з наведеним у позові просять відмовити повністю за необгрунтованістю.

Державна казначейська служба України, як відповідач по справі, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення судового виклику, свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки представника суд не повідомила, відзиву на позовну заяву до суду не направила, тому за згодою позивача розгляд справи було проведено без участі представника відповідача, Державної казначейської служби України, на підставі наявних у справі доказів.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Маляр М.В., не прибули, надали суду кожен окремо заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача, Прокуратури Сумської області, Валюх К.П. , в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, і зазначений висновок суду ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що в провадженні Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП України в Сумській області перебувало кримінальне правадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 щодо вчинення позивачем, ОСОБА_1 , за попередньою змовою групою осіб умисних дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, що пербувало на охоронюваній території, проте з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усії дій, які вважали необхідними для доведення крадіжки до кінця. Підозрюваною у витязі зазначена, окрім інших осіб, позивач ОСОБА_1 (а.с. 6).

26.07.2017 у цьому кримінальному провадженні № 0000121 ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185; ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 7-8).

Вказане кримінальне провадження розглядалось Роменським міськрайонним судом Сумської області та переглядалось в апеляційному порядку Сумським апеляційним судом. Державне обвинувачення в судах підтримували співробітники Роменської місцевої прокуратури та прокуратури Сумської області.

Так, вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2018 ОСОБА_1 було визнано не винною та виправдано за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею даного кримінального правопорушення (а.с. 9-22).

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 09.04.2019 вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2018 залишено без змін (а.с. 23-32).

Факт ухвалення виправдувального вироку стосовно ОСОБА_1 надав їй право ставити питання про відшкодування шкоди відповідно до вимог Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".

Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу відшкодування шкоди, які регулюються як загальними нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, так і спеціальними нормами Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" та підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статтей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Для настання відповідальності за даною статтею необхідно, щоб дії, зокрема, правоохоронних органів були незаконними.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Згідно ст. 1 даного Закону відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, зокрема, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У даному випадку завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду, як це передбачає стаття 2 даного Закону. Статтею 3 даного Закону передбачено, що громадянинові відшкодовуються, зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги та моральна шкода. Відшкодування шкоди у такому випадку провадиться за рахунок коштів державного бюджету як це передбачає ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". Названа стаття також встановлює, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Процедура застосування даного Закону врегульована Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04 березня 1996 року. В пунктах 2, 3 даного Положення зазначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого. Відшкодування такої шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Згідно пункту 10 названого Положення, до сум, сплачених громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, відносяться, зокрема, суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі.

Так, рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 22.11.2019 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з держави Україна на користь осанньої шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 86 242,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с. 33-35).

Постановою Сумського апеляційного суду від 18.03.2020 рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 22.11.2019 залишено без змін (а.с. 36-39).

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Зазначене конкретизується і у п. 10 ч. 3 Положення про застосування даного Закону, де передбачено, що громадянинові також підлягають поверненню суми, сплачені, зокрема, у зв`язку з наданням юридичної допомоги, сплачені адвокату за участь у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні обґрунтованого розміру беруться до уваги такі фактори як обсяг, час роботи, необхідність виїзду у відрядження, характер, тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом, професійний досвід, репутація тощо. Отже склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги належить до предмета доказування по справі. На підтвердження понесених витрат, сплачених у зв`язку з наданням правової допомоги позивач повинен надати договір про надання правової допомоги, документи на підтвердження проведення сплати гонорару та інших пов`язаних витрат, акт прийому-передачі послуг, розрахунок розміру гонорару.

На підтвердження понесених витрат, сплачених у зв`язку з наданням правової допомоги у кримінальному провадженні відносно неї, позивач надала договір про надання правових послуг від 22 червня 2017 року (а.с. 157) та квитанцію від 22 липня 2021 (а.с. 42) з якої слідує, що адвокатом Маляр М.В. отримано від ОСОБА_1 (позивача) 45 000 грн за надання правової допомоги під час досудового розслідування, судового розгляду в Роменському міськрайонному суді та у Сумському апеляційному суді матеріалів провадження за ч. 5 ст. 17, ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України (справа 585/3504/17, провадження № 1-кп/585/89/18).

Суд звертає увагу, що позивачкою не надано суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг по кожному із видів робіт необхідних для надання правничої допомоги або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Тобто позивачем не доведено, що кошти сплачувались адвокату Маляр М.В. саме в період її перебування під слідством та судом.

Крім того, неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем, як доказ сплати позивачем гонорару адвокату, надано лист під назвою «квитанція» згідно якого останній отримав від ОСОБА_1 45 тис. грн. за надання правової допомоги під час досудового розслідування. Більш того, зазначений лист («квитанція») не містить необхідних реквізитів, а саме номеру кримінального провадження, ідентифікаційних даних особи, яка передала кошти, номера квитанції тощо.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката немає, відтак вказана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Позивачем також ставиться перед судом вимога про стягнення на її користь понесених судових витрат у даній справі на суму 9000 грн. На підтвердження понесених судових витрат по цивільній справі позивачем надано договір про надання правових послуг від 12 жовтня 2021 року, який укладено між адвокатом Маляр М.В. та ОСОБА_1 , та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 12 жовтня 2021 року, на суму 9000 грн (а.с. 46).

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, витрати на правову допомогу суд залишає за позивачем.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Сумської області та Головного управління Національної поліції в Сумській області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко