Справа № 466/791/22
Провадження № 2/466/1205/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року місто Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді - Донченко Ю.В.

секретаря судового засідання - Назаркевич Ю.В.

Справа № 466/791/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Надії Банах в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

за участі представника позивача ОСОБА_3

встановив:

01.02.2022 року голова Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Надія Банах в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обгрунтування позову покликається на те, що малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах через належне виконання відповідачкою своїх обов`язків щодо її виховання та утримання, яке впливає на життя і здоров`я, психічний та розумовий розвиток дитини.

Як зазначає представник позивача, вперше інформація щодо неналежного виконання батьківських обов`язків відносно дитини та зловживання алкоголем ОСОБА_2 , надійшла з відділу «Служба у справах дітей» Галицького району м. Львова, згідно якої відповідачка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно із співмешканцем зловживала алкоголем, дитиною не займалась. Згідно цього ж листа 29.09.2020 року у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 забула забрати дитину з дитячого садочку і думала що загубила доньку в трамваї №1 та звернулась з того приводу в поліцію. Працівниками Галицького ВП ГУ НП у Львівській області дитина була знайдена і передана родичці ОСОБА_4 14.05.2021 відділом «Служба у справах дітей» Шевченківського району спільно з відділом соціальної роботи Шевченківського району відвідано адресу: АДРЕСА_2 , де встановлено, що у вказаному помешканні перебувала ОСОБА_2 , на вихованні якої перебувала малолітня, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В квартирі був безлад, їжа придатна для вживання відсутня. ОСОБА_2 (мама дитини) перебувала із ознаками алкогольного сп`яніння. Малолітня ОСОБА_1 мала видимі ознаки недогляду та неохайний вигляд. Відповідно до «Актів оцінки потреб сім`ї/особи», від 14.05.2021року, від 30.12.2020 року та від 12.10.2021 року (за формою затвердженою наказом міністерства соціальної політики України від 13.07.2018 року №1005) та висновків оцінки потреб сім`ї, щодо ОСОБА_1 - дитина проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із відповідачкою. Згідно вказаних документів ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дочки і зазначені проблеми відбуваються більше року. Також 17.05.2021 року складено «Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини» щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що перебування дитини на вихованні матері не відповідає її інтересам. Керуючись постановою КМУ №585 відповідно до «Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року №585, та відповідно до п. 31 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, дитина передана в сім`ю родичів, а саме до ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актами обстеження умов проживання від 12.10.2021 року. Разом з тим, відповідно до заяви ОСОБА_4 від 18.11.2021 р №3-В-70974-36-260001 мама дитини не виконує батьківські обов`язки і не цікавиться нею з вересня 2020 року. У ОСОБА_1 є проблеми зі здоров`ям, які потребують втручання вузьких спеціалістів, однак ОСОБА_2 не піклується про здоров`я доньки, часто з`являлася до ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Фахівці відділу соціальної роботи Шевченківського району скеровували ОСОБА_2 до психолога ЛМЦСССДМ, РЦ «Назарет», БО БФ «Милосердя Львів» для лікування алкогольної залежності і на корекційну програму «Радість бути батьками», однак вона від надання соціальних послуг відмовляється, рекомендації фахівців та індивідуальний план роботи не виконує, надалі зловживає алкогольними напоями, доходів не має, а також вживати заходів відповідно до повноважень, щодо подолання складних життєвих обставин не вдалось. У помешканні не створено умов для проживання дитини, брудно та неприємний запах. За час відвідування ОСОБА_6 закладу дошкільної освіти (ясла- садок) Львівської міської ради матір дитини не з`являлася. Дівчинку приводили і забирали тітка або дядько. Також, згідно характеристики ОСОБА_1 , виданої Дублянським опорним ліцеєм ім. Героя України Анатолія Жаловаги , навчанням дитини цікавиться тітка, ОСОБА_4 . Згідно інформації відділу соціальної роботи об`єктивно за рік практично відповідачка не подолала складних життєвих обставин. Отже з боку відповідачки не вчинені будь-які передбачені законом вимоги та пропозиції щодо вирішення питання про повернення дитини на виховання, що доводить абсолютне нерозуміння загальноприйнятих норм в тому числі ігнорування виконання прямого обов`язку матері.

Згідно листа №4287/21.5-23 від 11.13.2021 року батько дитини ОСОБА_9 записаний відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері) - одинока мама.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, не встановлено доказів, що відповідачка з урахуванням повторності виправить ситуацію та співпрацюватиме з службами району, покращить умови проживання та не залишатиме дитину саму із ризиками для життя та здоров`я. На час звернення до суду із даною позовною заявою відповідач так і не виявила жодного інтересу в будь-якій формі. Сам факт відсутності інтересу з боку матері, є певним доказом, у неналежному виконання батьківських обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої ОСОБА_1 , керуючись Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 164, 170 Сімейного кодексу України, «Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, орган опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація вважає за доцільне та просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь державного закладу та/або фізичної чи юридичної особи, якій може бути передана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 2500 гри. 00 коп. у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації згідно закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також вирішити питання судових витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

17.02.2022 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

18.02.2021 р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

28.04.2022 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.05.2022 р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечив.

16.05.2022 р. відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи на 10.03.2022 р, 07.04.2022 р., 28.04.2022 р., 16.05.2022 р. Виклик відповідача здійснений поштою за адресою її реєстрації АДРЕСА_4 , рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулися із відміткою про вручення (а.с.99), причини неявки відповідач ОСОБА_2 суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

Згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно з Висновком органу опіки та піклування- Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 18.01.2022 р. №260001-вих-4056, райдержадміністрація вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітньої дочки- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки за рік практично відповідачка не подолала складних життєвих обставин (а.с.14-15).

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.02.2014 року, матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 ; батьком дитини записаний ОСОБА_9 . Відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.70).

Відповідно до «Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини» від 17.05.2021 року щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що перебування дитини на вихованні матері не відповідає її інтересам (додаток 10 до порядку ПКМ України №585 від 01.06.2020 р.) (а.с.71-79).

Згідно листа Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області №7949/41/01/13-21 від 09.06.2021 року ОСОБА_2 неналежно виконує батьківські обов`язки відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , за що відносно неї було складено адміністративні матеріали за ч.2 ст.184 КУпАП (а.с.19).

У відповідності до акту обстеження умов проживання від 12.10.2021 року (Додаток 9 до Порядку) дитина передана в сім`ю родичів, а саме до ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.68).

З заяви ОСОБА_4 від 18.11.2021 р №3-В-70974-36-260001 вбачається, що мама дитини ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не цікавиться дитиною з вересня 2020 року (а.с.83).

З листа директора Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_10 видно, що фахівці відділу соціальної роботи Шевченківського району скеровували ОСОБА_2 до психолога ЛМЦСССДМ, РЦ «Назарет», БО БФ «Милосердя Львів» для лікування алкогольної залежності і на корекційну програму «Радість бути батьками», однак вона від надання соціальних послуг відмовляється, рекомендації фахівців та індивідуальний план роботи не виконує, надалі зловживає алкогольними напоями, доходів не має, а також вживати заходів відповідно до повноважень, щодо подолання складних життєвих обставин не вдалось. У помешканні не створено умов для проживання дитини, брудно та неприємний запах (а.с.87 зворот).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, виданої на запит відділу «Служби у справах дітей» Шевченківського району м.Львова від 28.10.2021 р. №51, за час відвідування ОСОБА_6 закладу дошкільної освіти (ясла- садок) Львівської міської ради, матір дитини не з`являлася. Дівчинку приводили і забирали тітка або дядько (а.с.80-81).

Згідно характеристики ОСОБА_1 , виданої Дублянським опорним ліцеєм ім. Героя України Анатолія Жаловаги , навчанням дитини цікавиться тітка- ОСОБА_4 , підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори (а.с.82).

Свідок ОСОБА_4 , яка являється тіткою малолітньої дитини ОСОБА_1 та рідною сестрою відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що її сестра - ОСОБА_2 проживає із своїм співмешканцем у м.Львові. Разом з тим ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої дочки ОСОБА_1 , постійно зловживає алкоголем, не цікавиться життям своєї дитини з вересня 2020 року. Дівчинка вже півтора року проживає у сім`ї ОСОБА_4 , відвідує Дублянський опорний ліцей ім. героя України Анатолія Жаловаги , в ОСОБА_1 добрі і дружні стосунки з її дітьми, забезпечена всім необхідним для проживання і навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.

Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р. - п. 15. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. П. 16. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєннюнеюзагальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст.18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

П озбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачка, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки відносно неповнолітньої дитини, зокрема, цікавитися її життям та майбутнім, матеріально допомагати, дбати про культурний та духовний розвиток, спілкуватися, сприяти в отриманні дітиною освіти, свідомо ухиляється від виконання таких обов`язків, оскільки жодних об`єктивних перешкод для виконання нею батьківських обов`язків не існує; самоусунулася від виховання та утримання дитини, не виявляє у відношенні до дитини материнської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачкою батьківських обов`язків та нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень. Доказів протилежного відповідачкою до суду подано не було.

Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що вона, згідно ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, то відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

За змістом частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - перебуває на повному утриманні тітки- ОСОБА_4 , проживає разом з нею, відомості про батька дитини у свідоцтві про народження внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, відтак суд вважає, що тітка - ОСОБА_4 , потребує матеріальної допомоги на утримання малолітньої ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн за вимогу про стягнення аліментів та 992,40 за вимогу про позбавлення батьківських прав, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 49, 76, 81, 82, 95, 263, 265, 280 - 282 ЦПК України, ст. 164, 180-197, 243-244 Сімейного Кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої дитини- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 в користь ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 аліменти на користь малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 01.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 в користь держави 1984,80 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 80 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Орган опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради в інтересах малолітньої:- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_4 .

Дата складання повного тексту судового рішення 24.05.2022 р.

Суддя Ю. В. Донченко