Справа № 930/2114/21
Провадження №2/930/85/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Царапори О.П.

при секретарі: Дуб В.Г.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача адвоката: Ускової С.Е.

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача адвоката : Примакової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача

01 траня 1999 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який було зареєстровано у виконкомі Мельниківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис.

Від даного шлюбу сторони по справі мають двоє дітей, сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких у їх свідоцтвах про народження записаний відповідач.

Син ОСОБА_2 досяг повноліття та на даний час продовжує навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на хіміко-технологічному факультеті на 5-му курсі, де здобуває ступінь магістра.

Плата за проживання в гуртожитку за 2020-2021 навчальний рік становить 800,00 грн. щомісяця.

Син ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання і не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Коштів, які позивач надає сину, недостатньо для покриття витрат, пов`язаних з його навчанням. Крім оплати за проживання у гуртожитку, йому потрібні кошти на придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни та одягу, канцелярські товари, на оплату інтернету, оплату проїзду тощо.

Спільна з відповідачем неповнолітня дочка ОСОБА_5 проживає разом із позивачем, навчається в 10-А класі Ліцею № 2 м. Немирова та перебуває на повному її утриманні.

Крім коштів на придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни та одягу, канцелярських товарів, на оплату інтернету, необхідні кошти для оплати додаткових уроків по складанню ЗНО та підготовки доньки до вступу до вищого навчального закладу.

Такі обставини потребують значних матеріальних витрат та ставлять у скрутне становище позивача, що потребує матеріальної підтримки та допомоги.

Відповідач проживає окремо, не приймає участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, хоча обіцяв її надавати.

Усі обов`язки щодо утримання та виховання дочки та утримання сина позивач несе самостійно.

На даний час ОСОБА_6 працює медичною сестрою у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії в КНП «Немирівська міська лікарня», однак заробітної плати, яку вона отримує не вистачає на утримання дітей.

Відповідач матеріально забезпечений, працездатний та фізично здоровий, працює на посаді заступника сільського голови Райгородської об`єднаної територіальної громади Гайсинського району Вінницької області та отримує заробітну плату у середньому розмірі 10000 грн., а тому має можливість сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу дітям.

Окрім того у відповідача у власності крім іншого перебуває земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6535 га, кадастровий номер:02:001:0255, яку відповідач здає в оренду ТОВ «ПК «Зоря Поділля» та має від неї щорічний дохід у вигляді орендної плати.

За таких обставин позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки в розмірі 3000 гривень до її повноліття та на утримання повнолітнього сина в розмірі 3000 гривень від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно і до досягнення ним 23 річного віку.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог.

У своєму відзиві відповідач зазначає, що позивач вказує на його заробітну плату яку він отримує в розмірі10000 гривень, однак це не відповідає дійсності, оскільки згідно запису у трудовій крижці зазначено, що він звільнений з посади заступника сільського голови.

Що стосується земельної ділянки, яку відповідач здає в оренду, то дохід від орендної плати становить 11000 гривень щорічно. Будь-яких інших доходів він не отримує.

Зазначає, що позивач працює медичною сестрою у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії в КНП «Немирівська міська лікарня» та отримує стабільний дохід.

Вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1200 гривень, у стягненні аліментів на утримання сина ОСОБА_7 просив відмовити, оскільки надає йому допомогу.

Виклад позиції позивача на відзив

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, яку обґрунтовує тим, що вона не погоджується із позицією відповідача щодо часткового задоволення позову,яка викладена у відзиві. Зокрема позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 за період з липня місяця по вересень 2021 року отримав заробітну плату в сумі 59345,54, що у середньому за місяць складає заробітну плату в сумі 19782 гривнь. Однак, незважаючи на стабільний дохід, який відповідач отримував до звільнення з роботи він не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, а посилання відповідача на те, що він постійно надає таку допомогу сину не підтверджується належними доказами.

Окрім того у власності відповідача перебуває дві земельних ділянки, одну з яких він здає в оренду та отримує за це кошти, а також має автомобіль.

Відсутність офіційного працевлаштування не звільняє відповідача від покладеного законом обов`язку забезпечувати належне утримання своїх дітей - неповнолітньої доньки ОСОБА_5 та повнолітнього сина ОСОБА_7 , та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі визначеному законом.

Позивач вважає, що вимоги відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 заявлено у значно заниженому розмірі - 1200 грн. При цьому, невизнання відповідачем позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , який продовжує навчання, не заслуговує на увагу, так як відповідачем не доведено, що він таку допомогу сину надає.

Тому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 3000 гривень та на утримання сина в розмірі 3000 гривень.

Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи

11.10.2021 року від позивача надійшла заява про надання можливості ознайомитися із матеріалами справи.

21.10.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про витребування доказів.

21.10.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява про збільшення позовних вимог.

19.01.2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про долучення доказів.

20.01.2022 року від представника відповідача адвоката Примакової В.В. надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи.

24.01.2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів.

22.02.2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зміну способу стягнення аліментів.

06.04.2022 року від представника відповідача адвоката Примакової В.В. надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи.

02.05.2022 року від представника позивача адвоката Ускової С.Е. надійшла письмова заява про ознайомлення із матеріалами справи.

03.05.2022 року від представника відповідача адвоката Примакової В.В. надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи.

23.05.2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла письмова заява про відкладення справи розглядом на іншу дату.

01.06.2022 надійшла письмова заява від ОСОБА_2 у якій останній просить відмовити у стягненні з відповідача на його користь аліментів, оскільки він заробляє, має свій стабільний високий заробіток та не потребує будь якої матеріальної допомоги.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ухвали судді від 20.09.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в порядку в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розяснено сторонам,що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки, запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву .

Сторони повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження з доданими додатками.

Судом здійснювався запит до відділу УДМС України у Вінницькій області з метою встановлення місця проживання відповідача, а тому ухвалу суду від 20.09.2021 року разом з копією позовної заяви, додатками до неї та повісткою про виклик до суду було направлено на адресу позивача та відповідача, зазначену в позовній заяві.

03.05.2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження, а справу було призначено на 11.05.2022 року на 14.30 год.

Ухвалою суду від 21.10.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за участю учасників судового розгляду, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак станом на час розгляду справи у суді шлюб між сторонами було розірвано.

Під час перебування у шлюбі мають двоє дітей, сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких у їх свідоцтвах про народження записаний відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.8,9).

Позивач ОСОБА_1 дійсно працює на посаді сестри медичної анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Немирівська міська лікарня» з 01.101.1996 року згідно наказу про прийняття від 02.10.1996 року № 302, що підтверджується довідкою від 07.09.2021 року № 01-11-865 (а.с12).

Довідкою № 4570 від 07.09.2021 року підтверджується, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Відповідно до довідки № 01-32/48 від 07.09.2021 року дочка ОСОБА_3 є ученицею Ліцею № 2 м. Немирова Немирівської міської ради (а.с.14)

Згідно довідки № 3523 від 28.07.2021 року виданої на вимогу відповідача ОСОБА_2 , що до складу його сімї входить дружина ОСОБА_1 , та дочка ОСОБА_3 , які проживають за адресою АДРЕСА_2 (а.с.15)

Інформацією з Державного реєстру речових прав про нерухоме майно підтверджується належність відповідачу ОСОБА_2 двох земельних ділянок(а.с.16,17)

Копією трудової книжки серія НОМЕР_3 виписаної на ім`я ОСОБА_2 підтверджується, що позивач з 20.09.2021 року був звільнений з роботи (а.с.36-38)

Довідкою про доходи від 21.09.2021 року № 02/24 встановлено, що у позивача за період своєї роботи з 01.01.2021 року по 20.09.2021 року загальна сума доходу становила 155359,67 грн. (а.с.39).

Син відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає у гуртожитку АДРЕСА_3 та сплачує за проживання кошти в сумі 824 грн. за місяць, що підтверджується довідкою № 0700/0146 від 21.10.2021 року видану Київським Політехнічним Інститутом ім. І. Сікорського (а.с.78).

Відповіддю на запит представника позивача надану Головним сервісним центром МВС Регіональним Центром ГСЦ МВС у Вінницькій області підтверджується, що відповідач має у власності автомобіль марки DAEWOO LANOS, 1,5, 2006 року випуску (а.с.111).

Довідкою № 01-32/63 від 18.10.2021 року підтверджується, що дочка позивача ОСОБА_3 навчається в 10-А класі Ліцею № 2 м. Немирова Немирівської міської ради та вивчає предмет «Технології» на профільному рівні і здобуває робітничу кваліфікацію за професією «Водій автотранспортних засобів категорії «В» (а.с.56,58,59,60)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 заявлені позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є батьком двох дітей, сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти знаходяться на повному утриманні позивача, яка несе значні матеріальні витрати. Зокрема були понесенні витрати на придбання телефону та під`єднання мережі Інтернет, а також несе витрати на оплату за користування мережею, крім того на оплату розвитку дитини, оскільки дитина вивчала предмет «Технології» на профільному рівні і здобула робітничу кваліфікацію за професією «Водій транспортних засобів категорії «В».Тому вважає, що є усі наявні підстави для задоволення даного позову та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 і на утримання сина який продовжує навчання ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, а повнолітньою дитиною до закінчення навчання. Окрім того просила суд стягнути понесенні додаткові витрати на неповнолітню дитину в сумі 5226, 00 гривень та витрати на правову допомогу відповідно до заяви про збільшення позовних вимог.

Головуючим у справі суддею Царапорою О.П. було оголошено письмову заяву, яка надійшла на електронну адресу суду перед початком судового засідання від сина відповідача ОСОБА_2 , Відповідно до даної заяви ОСОБА_2 відмовляється від утримання з боку батька, відповідача по справі, оскільки вказує на те, що він самостійно себе забезпечує матеріально, має високий заробіток та не потребує матеріальної допомоги,а у вразі необхідності може надати відповідні докази у судовому засіданні.

Представник відповідача адвокат Примакова В.В. надала свої пояснення та пояснила суду, що відповідач визнає позов частково, а саме погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ј частини від усіх його доходів, однак у стягнення додаткових витрат понесених на дитину просила відмовити, оскільки така вимога повинна бути заявлена в окремому порядку, так як зміна предмета позову означає зміну самої вимоги, з якою позивач звернулася до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача, що також висловлено у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 року справа № 922/404/19. Просила суд взяти до уваги дану постанову Верховного суду.

Судом на вимогу представника позивача ОСОБА_8 було оголошено перерву з метою надати можливість на ознайомлення з письмовою заявою, яка надійшла до суду.

Ознайомившись із змістом письмової заяви сина відповідача ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні подала письмову заяву відповідно до якої просила суд залишити без розгляду її позовну вимогу щодо стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання. Окрім того представник позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні також погодилася з позицією своєї довірительки зазначивши те, що позивач погоджується на стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від доходів відповідача, як на то згоден відповідач ОСОБА_2 , однак також просить стягнути додаткові витрати на утримання дитини та витрати на правову допомогу.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та погоджується сплачувати аліменти в розмірі ј частини, окрім того позивач погодилася з такою позицією відповідача про що висловила свою особисту думку відмовившись від вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини..

Що стосується вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, то суд бере до уваги позицію представника відповідача адвоката Примакової В.В. викладену щодо Постанови Верховного Суду у Постанові від 09.07.2020 року справа № 922/404/19 згідно з якою вбачається, що позивач ОСОБА_1 змінила предмет позову відносно заявлених нею вимог заявивши тим самим вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, а тому така вимога на думку суду до задоволення не підлягає.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України Про Державний бюджет України на 2021 рік

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Враховуючи, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина.

Суд враховує той факт, що відповідач жодним чином не зазначив, що не може за станом здоров`я чи через інші об`єктивні обставини сплачувати аліменти як у визначеному позивачем розмірі, так і розмірі прожиткового мінімуму визначеному для дитини відповідного віку. При цьому відсутність у відповідача місця роботи, не є обставиною , яка враховується судом при визначенні розміру аліментів. Будь яких доказів, щодо неможливості працевлаштуватись, чи щодо вжиття заходів для працевлаштування відповідач не надав.

Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, з урахуванням інтересів та потреб дитини, та повноцінного розвитку її здібностей, з врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, суд прийшов до висновку, що аліменти на дитину необхідно стягувати в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача щомісячно, і на переконання суду такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Окрім того, суд також приймає до уваги позицію відповідача, яка викладена у його відзиві, а саме що останній не заперечує у стягненні аліментів, однак може надавати матеріальну допомогу у меншому розмірі ніж було заявлено позивачем та позивач погодилася на стягнення аліментів на утримання дитини у меншому розмірі враховуючи позицію відповідача.

Що стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину то згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі Хант проти України ).

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Однак, враховуючи, що дана вимога позивачем була заявлена шляхом зміни предмету позову, тому така вимога до задоволенню не підлягає.

Відповідно до постанови Верхоного суду від 09.07.2020 року справа № 922/404/19 позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19).

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України Про судовий збір , а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Усковою С.Е. на підставі договору про надання правової допомоги від 07.09.2021року (а.с. 21-22). Відповідно до рахунку про надання правової допомоги, а також рахунку суми гонорару за надану правову допомогу вартість послуг становить 4200,00 гривень(а.с.24,26) і така оплата була проведена позивачем, а тому судові витрати слід стягнути з відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Висновки суду

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про стягнення аліментів на утримання дітини, матеріальне не забезпечення дітини з боку батька, відповідача по справі та інші обставини справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову , а тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір ставка, якого була встановлена ЗУ Про судовий збір на час подання позову в сумі 908 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ст. 7-10, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 430 ЦПК України, ст. ст. 75,80,180-182, 183, 191,198,199, 200 Сімейного Кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини, дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4200 ( чотири тисячі двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Повний текст рішення виготовлено 03.06.2022 року

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя: О.П. Царапора