справа № 362/6709/21
провадження № 22-ц/824/5743/2022
головуючий у суді І інстанції Лебідь-Гавенко Г.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Васильківтепломережа» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року за заявою Комунального підприємства «Васильківтепломережа» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року КП «Васильківтепломережа» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якої просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Васильківтепломережа» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, що утворилась за період з 1 грудня 2018 року по 1 грудня 2021 року в сумі 36 662,68 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 227 грн.

Подану заяву про видачу судового наказу КП «Васильківтепломережа» мотивувало тим, що боржник є власником квартири та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Квартира обладнана централізованою системою теплопостачання. Послугу з постачання теплової енергії до даної квартири надає КП «Васильківтепломережа». Вказувало, що за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , нарахування за послуги проводяться відповідно до опалювальної площі квартири та тарифів, затверджених Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 399 від 18 жовтня 2017 року; Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 536 від 20 грудня 2018 року.

Заявник зазначав, що боржник оплату за опалення проводить не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 1 грудня 2021 року утворився борг, який становить 36 662,68 грн.

Враховуючи зазначені обставини, КП «Васильківтепломережа» просило задовольнити заяву та видати судовий наказ про стягнення вказаної вище заборгованості.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року відмовлено КП «Васильківтепломережа» у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Генеральний директор КП «Васильківтепломережа» - Панаіт А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У поданій апеляційній скарзі Генеральний директор КП «Васильківтепломережа» - Панаіт А.В. зазначає, що відсутність договору з постачання теплової енергії не є підставою для відмови у видачі судового наказу, оскільки ним було подано інші документи, які підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Вказує, що КП «Васильківтепломережа» просило суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з опалення, що утворилась за період з 1 грудня 2018 року по 1 грудня 2021 року і даний період становить три роки, а отже не виходить за межі строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 1 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що КП «Васильківтепломережа» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якої просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Васильківтепломережа» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, що утворилась за період з 1 грудня 2018 року по 1 грудня 2021 року в сумі 36 662,68 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 227 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що в порушення вимог статті 163 ЦПК України, заявником не було додано до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного між боржником та заявником, за яким пред`явлено вимоги. Також суд першої інстанції вказав на наявність спору про право, оскільки з наданих до заяви документів, не можливо встановити, за який період утворився борг.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатом розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

Відповідно до частини 3 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу (частина 1 статті 165 ЦПК України).

Встановивши, що, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, заявником не додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у його видачі.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником було подано інші документи, які підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг (копія статуту, копія свідоцтва про право власності, копія скріншоту сторінки з офіційного веб-сайту КП «Васильківтепломережа» та текст опублікованого договору) відхиляються колегією суддів, оскільки подання копії договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, є імперативною вимогою цивільного процесуального законодавства.

До заяви про видачу судового наказу, заявник надав копію типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії, проте вказаний договір не містить жодних реквізитів: немає номера, дати укладення цього договору, а також не вказано прізвища, ім`я та по батькові споживача.

Колегія суддів вважає, що посилання заявника на розміщення вказаного договору на веб-сайті КП «Васильківтепломережа» є безпідставними з урахуванням наступного.

Статтею 633 ЦК України визначені такі правила щодо публічного договору: 1. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). 2. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 3. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. 4. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. 5. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. 6. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази про те, що заявник уклав з боржником публічний договір, зокрема у формі приєднання, передбаченою у ст. 634 ЦК України. Згідно статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Колегія суддів вважає, що публікація на сайті є публічною офертою, що за відсутності письмового підтвердження боржника про прийняття такої пропозиції є недостатнім доказом про укладення договору. Наведені з цього приводу доводи скарги про укладення договору є недоведеними, і тому колегія суддів їх відхиляє. Посилання скаржника на те, що відсутність підписаної боржником (споживачем) заяви-приєднання не може свідчити про відсутність договору про надання послуг, і як наслідок бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, є помилковим, оскільки вказаний висновок зроблений під час розгляду справи за правилами позовного провадження. В даному випадку визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у цивільних справах, і видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, а не фактичне існування договірних відносин.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Васильківтепломережа» залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба