Справа № 135/64/22
Провадження № 22-ц/801/969/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 рокуСправа № 135/64/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Якименко М. М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Вітвіцьким Олександром Юрійовичем, на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 березня 2022 року, постановлені у складі судді Корнієнка О. М. в м. Ладижин, дати складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-

в с т а н о в и в :

20 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за яким просила: стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Позов мотивовано тим, що рішенням Ладижинського міського суду від 09 листопада 2020 року шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 розірвано. За час спільного проживання з ОСОБА_2 у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач після розірвання шлюбу перестав сплачувати добровільно кошти на утримання дітей, діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні, відповідач не підтримує їх фінансово, в зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 березня 2022 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), щомісячно, починаючи з 20 січня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дітей суд першої інстанції, враховуючи стан здоров`я відповідача, наявність в нього першої групи інвалідності, наявність захворювань, лікувальні та трудові рекомендації, підтверджених медичними документами, копії яких було надано суду, прийшов до висновку що відповідач зобов`язаний утримувати власних дітей і має сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

29 квітня 2022 року на таке рішення суду відповідач ОСОБА_3 , через свого представника адвоката Вітвіцького О. Ю., подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), щомісячно, починаючи з 20 січня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 не працює, доходів не отримує, єдиним джерелом доходу є лише пенсія у розмірі 2200 грн., з якої щомісячно витрачає кошти на купівлю ліків, продуктів та комунальні послуги. Крім того, він має інвалідність І групи, у зв`язку з чим потребує постійної реабілітації та відновлення, щорічно проходить стаціонарний курс лікування з відновлення. Хоча суд першої інстанції частково врахував його інвалідність, проте, визначений судом розмір аліментів на кожну дитину є великим фінансовим тягарем для нього з огляду на його проблеми зі здоров`ям.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.

ОСОБА_2 має інвалідність І групи загального захворювання та отримує пенсію, розмір якої, зі слів відповідача, становить біля 2200 грн. на місяць.

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на дітей.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей, суд першої інстанції виходив із принципу охорони державою материнства і дитинства, які надають право на особливе піклування та допомогу, оскільки із доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що малолітні діти проживають з позивачкою та фактично знаходяться на її утриманні, а відповідач доводів про неможливість сплати аліментів на дітей у визначеному судом розмірі не навів. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не довів викладені ним обставини про розмір його пенсії по інвалідності, витрати на купівлю ліків та оплату комунальних послуг.

Суд першої інстанції врахувавши стан здоров`я відповідача, наявність в нього першої групи інвалідності, наявність захворювань, лікувальні та трудові рекомендації, підтверджених копіями медичних документів, дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на відповідача аліментного зобов`язання, а визначений судом розмір аліментів в 1/4 частці доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), визначений судом з урахуванням і стану здоров`я відповідача в тому числі.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін як таке, що постановлене за повного та всебічного з`ясування обставин що мають значення по справі, з вірною оцінкою доказів та правильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини (стаття 375 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Вітвіцьким Олександром Юрійовичем, на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 березня 2022 року, залишити без задоволення.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 березня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

М. М. Якименко