КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3774/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Київ

Справа № 369/1952/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», яка подана представником Кокот Антоніною Анатоліївною, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Волчка А.Я.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про стягнення заборгованості за договором.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 27 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено договір купівлі-продажу деривативу № 83709-А/4. З метою належного виконання умов зазначеного договору позивачем сплачено кошти на користь ТОВ Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» у розмірі 150 385,97 грн., що підтверджується квитанціями від 27.05.2019 року та від 16.08.2019 року.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань по договору в частині перенесення строку введення будинку в експлуатацію позивачем 18.01.2020 року подано заяву про розірвання договору та повернення внесених коштів. В подальшому сторони дійшли згоди на розірвання договору, про що було укладено відповідну додаткову угоду від 06 лютого 2020 року.

Пунктами 2, 3 Додаткової угоди від 06.02.2020 до договору купівлі-продажу деривативу № 83709-А/4 від 27.05.2019 передбачено, що термін повернення грошових коштів в розмірі 135 347, 33 грн. становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди. Таким чином термін перерахування коштів відповідачем на користь позивача сплив 04 серпня 2020 року.

З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався в усному та письмовому порядку до відповідача з вимогою про повернення коштів. За результатами численних звернень ТОВ Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» надано гарантійний лист від 05.08.2020 № 44 про початок повернення коштів з жовтня 2020 року, чим фактично визнає факт необхідності повернення коштів позивачу. Разом з тим, на день подачі позову до суду відповідачем свої зобов`язання згідно з додатковою угодою від 06.02.2020 до договору № 83709-А/4 від 27.05.2019 не виконано.

Тому позивач просила: стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 135 347,33 грн., сплачених коштів. Стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 1257, 06 грн.; а також судовий збір у розмірі 1366,05 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 суму сплачених коштів у розмірі 135 347,33 грн. (сто тридцять п`ять тисяч триста сорок сім гривень та тридцять три копійки); 3% річних у розмірі 1257,06 грн., а також судовий збір у розмірі 1366,05 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» - Кокот А.А. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що укладенням угоди про розірвання договору ОСОБА_1 та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» припинили всі зобов`язання між собою, які були передбачені вказаним договором. Суд першої інстанції у своєму рішенні не надав належної правової оцінки доказу, наданому позивачем, а саме копії додаткової угоди до Договору та не обґрунтував, чому термін перерахування коштів відповідачем сплив саме 04.08.2020 року.

В свою чергу додатковою угодою до договору не визначено календарну дату та не вказано на подію, яка має неминуче настати для повернення продавцем грошових коштів покупцю. Проте надана позивачем копія додаткової угоди до договору не містить будь-якої інформації про момент підписання додаткової угоди. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази про момент підписання додаткової угоди до договору. Таким чином, суд першої інстанції у своєму рішенні не дослідив та не надав належної правової оцінки поняттям «термін» та «момент підписання додаткової угоди», через що невірно дійшов висновків щодо строків повернення коштів відповідачем.

Отже, виходячи з вищевикладеного у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем щодо сплати коштів у вказаний судом першої інстанції строк. При цьому, суд першої інстанції у своєму рішенні не надав мотивованої оцінки та не обґрунтував задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних. З вищенаведених доводів відсутні підстави щодо стягнення з ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 3 % річних.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач в порушення додаткової угоди від 06.02.2020 року до договору № 83709-А/4 купівлі-продажу деривативу від 27.05.2019 грошові кошти позивачу у розмірі 135 347, 33 грн. не повернув, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 22 листопада 2021 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення додаткової угоди від 06.02.2020 до договору купівлі-продажу деривативу № 83709-А/4 від 27.05.2019 грошові кошти позивачу у розмірі 135 347,33 грн. не повернув, що підтверджується наявними матеріалами справи, гарантійним листом від 05.08.2020 № 44, та відповідно не спростовано відповідачем. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення 135 347 грн. 33 коп. основного боргу підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем, встановивши наявність у відповідача перед позивачем боргу у розмірі 135 347 грн. 33 коп., суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача також 1257, 06 грн. 3 % річних.

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, вважає їх обґрунтованими, і такими, що відповідають матеріалам справи та нормам матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено договір купівлі-продажу деривативу № 83709-А/4.

За умовами даного договору продавець зобов`язався передати покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити дериватив з наступними характеристиками, а саме: дериватив з поставкою базового активу - майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна договору становить 150 000 грн.

В період дії зазначеного договору на виконання п.3.4 договору позивачем сплачено кошти на користь ТОВ Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» у розмірі 150 385 грн. 97 коп., що підтверджується квитанціями від 27.05.2019 р. та від 16.08.2019 р.

Згідно з п. 8.3. договору, відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначенням суми, що підлягає поверненню.

При цьому 10% від фактично отриманих коштів продавцем від покупця за цим договором зараховуються в якості оплати премії за цим договором. Продавець зобов`язаний повернути покупцю решту одержаних від покупця коштів, що були сплачені покупцем, протягом 180 (сто вісімдесяти) календарних днів з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та письмової заяви про перерахування коштів на зазначений в заяві рахунок.

06.02.2020 року між ТОВ Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про розірвання договору купівлі-продажу деривативу № 83709-А/4 від 27 травня 2019 року.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди, продавець, після утримання премії в розмірі 10 % у відповідності до п. 8.3 договору, зобов`язується повернути грошові кошти покупцю в розмірі 135 347 (сто тридцять п`ять тисяч триста сорок сім ) гривень 33 копійки, без ПДВ, на визначений в цьому пункті угоди рахунок.

Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що сторони дійшли взаємної згоди, що термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди.

Отже, відповідно до п.п. 2, 3 додаткової угоди товариством було прийнято на себе зобов`язання протягом 180 календарних днів з дня укладання цієї угоди повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 135 347, 33 грн.

Враховуючи, що на додатковій угоді про розірвання договору купівлі-продажу деривативу № 83709-А/4 від 27.05.2019 року зазначена дата її укладення - 06 лютого 2020 року, відповідно 180 календарних днів спливає 04 серпня 2020 року.

Таким чином, термін перерахування коштів відповідачем сплив 04.08.2020 року.

Гарантійним листом від 05 серпня 2020 року директор КУА «Андере Ріхтінген» підтвердив наявність перед ОСОБА_1 грошового зобов`язання в сумі 135 347 грн. 33 коп. відповідно до додаткової угоди 06.02.2020 року, та гарантував початок повернення коштів з жовтня 2020 року. ( а.с. 11).

З огляду на викладене, умовами Договору купівлі-продажу Деривативу та умовами Додаткової угоди про його розірвання встановлено зобов`язання відповідача повернути позивачу грошові кошти, які були отримані за цим договором, а тому таке зобов`язання має бути виконане відповідачем в силу ст. 525 ЦК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦУ України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з повернення грошових коштів кредитору, оскільки уклавши додаткову угоду від 06 лютого 2020 року про розірвання договору купівлі-продажу деривативу № 83709-А/4, сторони домовились, що відповідач поверне позивачу отримані за договором кошти, за відрахуванням 10% , передбачених п. 8.3 договору від 27 травня 2019 року. Сторони визначили, що сума до повернення становить 135 347 грн. 33 коп.

Встановивши, що відповідач в порушення додаткової угоди від 06 лютого 2020 року до договору № 83709-А/4 купівлі-продажу деривативу від 27.05.2019 року грошові кошти позивачу у розмірі 135 347,33 грн. не повернув, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення зазначеної суми в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів щодо моменту підписання додаткової угоди, з якого обліковуються 180 календарних днів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи, що підписана обома сторонами додаткова угода має дату укладення 06 лютого 2020 року, відповідно зазначена дата є датою підписання додаткової угоди.

Враховуючи, що строк виконання зобов`язань відповідачем із повернення грошових коштів настав 04 серпня 2020 року, то позивачем правомірно заявлено про стягнення 3% річних за період прострочення, що передував зверненню до суду, в розмірі 1257, 06 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку з укладенням додаткової угоди про розірвання договору купівлі-продажу деривативу між сторонами припинилися всі зобов`язання, які були передбачені вищевказаним договором, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України як в пункті 8.3 основного договору, так і в додатковій угоді сторони передбачили право ОСОБА_1 вимагати повернення того, що було виконане нею до моменту розірвання договору, а саме: відповідно до п. 2 вказаної додаткової угоди від 06.02.2020 року сторони погодили, що продавець, після утримання премії в розмірі 10% відповідно до п. 8.3 договору, зобов`язується повернути грошові кошти покупцю в розмірі 135 347,33 грн. без ПДВ (а.с. 9).

Крім того, строк, вказаний у п.3 Додаткової угоди від 06 лютого 2020 року, сплив 04 серпня 2020 року, кошти відповідачем у строк не були повернуті.

Доводи скаржника про те, що відсутні підстави щодо стягнення з ТОВ «Компанії з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 трьох відсотків річних, є необґрунтованими, оскільки відповідач порушив умови договору та вчасно не повернув борг позивачу, а тому, виходячи з приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», яка подана представником Кокот Антоніною Анатоліївною, - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦК України, протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.