Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/375/22

06 червня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,

з участю секретаря Остапишин І. Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 січня 2014 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Космацької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. В шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Сімейне життя не склалось, відносини між ним та дружиною поступово погіршувались, а на даний час взагалі фактично припинині, спільне господарство не ведуть. У них із ОСОБА_2 різні погляди на життя, протилежні характери, у зв`язку з чим між ними постійно виникають непорозуміння, до того ж має підстави вважати, що відповідачка зраджує йому в подружній вірності. За таких обставин примирення з ОСОБА_2 вважає неможливим, підтримувати надалі сімейні відносити не бачить сенсу, збереження шлюбу з відповідачкою суперечитиме його інтересам та інтересам їхнього малолітнього сина. З огляду на викладене, просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що непорозуміння та конфліктні ситуації останнім часом стали регулярними, щодо нього, його матері та самої відповідачки працівниками поліції декілька разів складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Відносини, які на даний час існують між ним та ОСОБА_2 , психологічна атмосфера, що склалась в їхній сім`ї, негативно впливають на його емоційний стан, а також не сприяють нормальному розвитку дитини. Збереження шлюбу з відповідачкою неможливе. Щодо позовної вимоги про залишення малолітнього сина ОСОБА_3 після розірвання шлюбу проживати з матір`ю ОСОБА_2 , позивач вказав, що спір з цього приводу фактично відсутній. Дитина зараз мешкає з відповідачкою і він не заперечує, щоб після розлучення син залишився проживати з нею. Понесені судові витрати просив залишити за ним, стягувати такі з ОСОБА_2 не бажає.

Відповідачка в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу заперечувала. Зазначила, що чоловік не пускає її в будинок, в якому вони разом проживали та де вона зареєстрована, не віддає її особисті речі, які там залишились, уникає реєстрації на своє ім`я придбаного автомобіля. Підтвердила, що спору щодо місця проживання їхнього сина ОСОБА_3 немає, дитина зараз мешкає з нею.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , повторно виданим 17 травня 2022 року Богородчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 січня 2014 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Космацької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 (а.с. 3). В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с. 13)

Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, оскільки причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, що має істотне значення, а заперечення відповідачки щодо розірвання шлюбу, на думку суду, свідчать не про реальне прагнення зберегти сім`ю, а висловлені з метою вирішити питання щодо права на проживання та розподілу майна, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд також виходить з пояснень сторін щодо сварок, викликів поліції та складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Ухвалюючи рішення суд також враховує, що за вказаних обставин, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про залишення малолітнього сина

ОСОБА_3 після розірвання шлюбу проживати з матір`ю слід відмовити як передчасних, оскільки спір з цього приводу між сторонами на даний час відсутній: дитина проживає разом із відповідачкою, позивач заперечень з цього приводу не висловив.

На підставі наведеного, ст. 24, 105, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 12, 81, 259, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 27 січня 2014 року у виконавчому комітеті Космацької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про залишення сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після розірвання шлюбу проживати з матір`ю ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 червня 2022 року.

Суддя В. В. Решетов