_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1111/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б.,

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи КП «ЖКС Чорноморський», КП «Теплопостачання міста Одеси», про визначення порядку користування квартирою та розподіл особистих рахунків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином: -у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 9,3 кв. м.; у користуванні ОСОБА_2 залишити житлові кімнати площею 11,9 кв.м та 16,4 кв.м., вбудовану шафу загальною площею 0,2 кв.м.; -у загальному користуванні залишити: кухня - 7,8 кв.м., вбиральня -1,1 кв.м., ванна кімната -2,6 кв.м., коридор - 4,8; 6,7 кв.м., кладовка - 1,1 кв.м., балкон (лоджія) - 2,7 кв.м. Зобов`язати КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» та КП «Теплопостачання міста Одеси» розділити особові рахунки квартири АДРЕСА_1 , на два окремих особових рахунка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності з порядком користування житловими кімнатами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2016р„ що зареєстровано в реєстрі за номером 281, а інша 3/4 частина вищевказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 - на підставі договору дарування від 23.09.2016 року, що зареєстровано в реєстрі за номером 1262 (копія інформаційної довідки №266679437 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 17.10.2006 р. на квартиру, спірна квартира є трьохкімнатною, житлова площа - 37,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 9,3 кв.м., 2-а кімната - 11,9 кв.м., 3-а кімната - 16,4 кв.м., кухня 7,8 кв.м., вбиральня -1,1 кв.м., ванна кімната -- 2,6 кв.м., коридор - 4,8; 6,7 кв.м., вбудована шафа 0,2 кв.м., кладовка 1,1 кв.м.,-балкон (лоджія) - 2,7 кв.м. Загальна площа квартири 64,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані.

З 20.01.2016р. позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, який 24.06.2020 року було розірвано. В період цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу відповідачка із донькою залишилася проживати у даній квартирі, а позивач переїхав до батьків та проживає за адресою АДРЕСА_2 , так як відповідачка не допускає позивача до квартири та чинить перешкоди у вільному користуванні ОСОБА_1 своєю власністю.

Особові рахунки на квартиру з оплати комунальних послуг (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) оформлені на позивача.

Але, між позивачем та відповідачкою постійно виникають протиріччя з питання оплати комунальних платежів, оскільки позивач самостійно сплачує комунальні послуги, а відповідачка не сплачує та не бажає сплачувати грошові кошти за свою частку в користуванні комунальними послугами. У зв`язку з цим постійно утворюється заборгованість з оплати комунальних послуг, так як ОСОБА_1 не має можливості сплачувати комунальні послуги і за себе, і за ОСОБА_4 .

Прохання ОСОБА_1 переоформити (розділити) особовий рахунок на обох співвласників відповідачка ігнорує.

В зв`язку з цим позивач 03.09.2020 року звернувся до КП «ЖКС «Чорноморський» із відповідною заявою про розділення особистого рахунку між співвласниками, але у задоволенні заяви було відмовлено.

Оскільки сторони не можуть домовитися у порядку користуванні квартирою, позивач змушений звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою.

Позивач надав до суду заяву, в якій вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення якого повідомлялася належним чином. Нею було надано до суду відзив, у якому зазначалося щодо неможливості сумісного проживання у спірній квартирі через психологічні причини і насильство з боку позивача. Також відповідачка посилається на те, що згідно Постанови Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року по справі № 947/13232/21 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення; накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

Вказує на те, що квартира є трикімнатною, відповідно, в одній з кімнат проживає відповідачка, в двох інших її доньки (по кімнаті на дитину); тобто для проживання позивача місце відсутнє. Проживання ОСОБА_1 у житловій кімнаті площею 9,3 кв.м. порушить, на думку ОСОБА_2 , права дітей на гідні умови проживання та на дитинство в цілому. Спільне проживання за таких обставин є неможливим.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2016р„ що зареєстровано в реєстрі за номером 281; 3/4 частина вищевказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 - на підставі договору дарування від 23.09.2016 року, що зареєстровано в реєстрі за номером 1262 .

Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 17.10.2006 р. , на квартиру АДРЕСА_1 , трьохкімнатна, житлова площа - 37,6 кв.м.: кімната - 9,3 кв.м., кімната - 11,9 кв.м., кімната - 16,4 кв.м., кухня 7,8 кв.м., вбиральня -1,1 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв.м., коридор - 4,8; 6,7 кв.м., вбудована шафа 0,2 кв.м., кладовка 1,1 кв.м.,-балкон (лоджія) - 2,7 кв.м. Загальна площа квартири 64,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власностідвох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати _особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у шлюбі спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями квартирами, (кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. 1/4 частини квартири, що належать позивачу, будуть складати: 37,6 кв.м житлової площі х 1/4 частини = 9,40 кв.м, що в натурі буде приблизно відповідати площі кімнати у 9,3 .м. Тому позивач просить встановити такий порядок користування спірною квартирою: у користування позивача виділити житлову кімнату площею 9,3 кв. м., що максимально відповідає його частці в праві власності на квартиру; у користуванні відповідачки залишити: житлові кімнати, площею 11,9 кв.м та 16,4 кв.м., та вбудовану шафу загальною площею 0,2 кв.м., що максимально відповідає частці в праві власності на квартиру; в загальному користуванні залишити: кухня - 7,8 кв.м., вбиральня - 1,1 кв.м., ванна кімната-2,6 кв.м., коридор 4,8; 6,7 кв.м., кладовка 1,1 кв.м., балкон (лоджія) - 2,7 кв.м.

Ст. 360 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Ст. 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, я з стверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових

територій», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та енергопостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будівель та споруд та прибудинкових територій.

Згідно ст. 104 ЖК України та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.

Надаючи оцінку твердженням відповідачки щодо того, що у даній справі підлягають застосуванню положення ч. 3 ст. 358 ЦК України, відповідно до якої у разі неможливості надання у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної компенсації, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 365 ЦК України - Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників -

1. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд звертає увагу на те, що відповідачкою не подано до суду зустрічного позову з відповідними вимогами. Також бере до уваги, що ОСОБА_2 не з`являлася в судові засідання, не представляла будь-яких пропозицій щодо урегулювання спірного питання.

Верховний Суд у Постанові від 22 травня 2019 року по справі № 715/1109/15-ц зазначив, що неможливість спільного володіння і користування майном може мати місце лише у тому випадку, якщо річ є неподільною.

Відповідачкою не представлено до суду доказів, що спірне нерухоме майно є неподільною річчю.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином:

-у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 9,3 кв. м. ;

-у користуванні ОСОБА_2 залишити житлові кімнати площею 11,9 кв.м та 16,4 кв.м., вбудовану шафу загальною площею 0,2 кв.м.;

-у загальному користуванні залишити: кухня - 7,8 кв.м., вбиральня -1,1 кв.м., ванна кімната -2,6 кв.м., коридор - 4,8; 6,7 кв.м., кладовка - 1,1 кв.м., балкон (лоджія) - 2,7 кв.м.

Дане рішення є підставою для КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» та КП «Теплопостачання міста Одеси» розділити особові рахунки квартири АДРЕСА_1 , на два окремих особових рахунка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності з порядком користування житловими кімнатами.

Стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1816,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складено у строк до 18.08.2022 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.