Справа №333/3730/21
Провадження №2/333/392/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним з позовом. Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що 22.02.2021 о 07:40 год. У м. Запоріжжя, по вул. Автозаводській ОСОБА_2 ,керуючи автомобілем «ЗАЗ 110207», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 при виїзді з дворової території на головну дорогу, не надав дорогу, транспортному засобу «SKODA OKTAVIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

15.03.2021 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя Постановою №333/1237/21 притягнув до адміністративної відповідальності відповідача - ОСОБА_2 .

Діями ОСОБА_2 , позивачу було завдано шкоду у розмірі 53419 гривень 33 копійок вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу, що підтверджується Звітом № 709 від 29.04.2021.

Цивільно-правова відповідальність, водія ОСОБА_2 , забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ 110207» реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована ТДВ «Міжнародна СК» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО/ 202766359, розмір франшизи становить 2500 (дві тисячі п`ятсот ) грн. 00 коп.

В рамках Угоди про пряме врегулювання збитків, згідно п. 3.5 Положення про пряме регулювання збитків ПрАТ СК «Арсенал Страхування» відшкодувала розмір матеріального збитку у розмірі 19152,52 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу).

У зв`язку з тим, що ПрАТ «Арсенал Страхування» в рамках Угоди про пряме врегулювання збитків відшкодувала розмір матеріального збитку з урахуванням фізичного носу у розмірі 19152,52 грн., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має виплатити матеріальну шкоду у розмірі 25063,44 гривень 44 копійок, як винуватець ДТП, що сталося 20.02.2021 року, а також франшизу у розмірі 2500 гривень 00 грн.

Крім того, для захисту свого порушеного права, позивач змушений був звернутися за правничою допомогою до АБ «Стадніченко та Партнери», у зв`язку з чим було понесені додаткові витрати у розмірі 6000 грн.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.08.2021.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2021 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в письмовій заяві просив справу розглянути за їх відсутності, причому підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, відзив до суду не надходив.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама зацікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користується належним йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи .

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України , у зв`язку із неявкою в судовому засіданні всіх учасників справи, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного процесу не проходила.

Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом 22.02.2021 о 07:40 год. У м. Запоріжжя, по вул. Автозаводській ОСОБА_2 ,керуючи автомобілем «ЗАЗ 110207», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 при виїзді з дворової території на головну дорогу, не надав дорогу, транспортному засобу «SKODA OKTAVIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Станом на 22.02.2021 була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 власника автомобіля «ЗАЗ 110207», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в ТДВ «Міжнародна СК», страховий поліс №АО/202766359.

Згідно із полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором.

Згідно полісу безумовна франшиза складає 2500 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично поніс витрати на здійснення відновлюваного ремонту транспортного засобу SKODA OKTAVIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , розмірі 53419,33 грн., що підтверджується дослідженими в судовому засіданні звіту №709 від 29.04.2021.

Після ДТП він звернувся до страхової компанії, якою здійснено оцінку транспортного засобу та виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування за винятком франшизи 2500 гривень в розмірі 19152,52 гривень.

Оцінка Суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

Згідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з 4.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частино 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

В аналогічній справі №761/14285/16-ц за позовом власника пошкодженого в ДТП транспортного засобу до завдавача шкоди на підставі ст.1194 ЦК України, Верховний Суд у Постанові від 22.04.2019 у висновках за результатами розгляду касаційної скарги вказав, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивач отримала від Страховика страхове відшкодування, якого не достатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем у результаті ДТП, дійшов правильного висновку, що відповідач в силу статті 1194 ЦК України зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і страховою виплатою, яка нею одержана від страховика.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення в рахунок відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 25063,44 грн. та франшизи у розмірі 2500 грн., необхідно задовольнити та стягнути ОСОБА_2 компенсацію матеріальної шкоди.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем ОСОБА_1 укладено з Адвокатським бюро «Стадніченко та Апртнери» письмовий договір від 26.04.2021 про надання адвокатських послуг, згідно до якого позивач сплатив за послуги адвоката 6000 грн.

Частиною 4 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання послуг відповідає положенням статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження сплати вказаної суми адвокату, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з надання судового збору, витрат по сплаті якого понесені позивачем і документально підтверджені. Згідно квитанції позивачем було сплачено 908 грн. 00 коп., який і підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 10, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 25063,44 грн., суму франшизи у розмірі 2500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Комунарським районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний тест рішення складено 17.11.2022.

Суддя: Ю.Р. Піх