П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 363/4646/20

Номер провадження 22-ц/824/175/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Івасенко І.А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Чіркова Г. Є., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зміни черговості спадкування та усунення від спадкування,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини строком у два місяці після смерті ОСОБА_5 ; зміну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 черги спадкування з другої на першу чергу; усунення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що брат позивачів ОСОБА_5 після перенесеного інсульту в період з 14 квітня по 08 травня 2019 року та після повторного інсульту в період з 27 вересня 2019 року по день смерті перебував на стаціонарному лікуванні у Вишгородській центральній районній лікарні, якому з 10 липня 2019 року призначена І група інвалідності та який потребував сторонньої допомоги та постійного догляду.

За ОСОБА_5 доглядали лише позивачі, які його відвідували, купували ліки та продукти харчування, сплачували комунальні платежі та врешті решт організовували та несли витрати пов`язані з його поховання. Натомість рідні доньки ОСОБА_5 , від своїх обов`язків по утриманню спадкодавця ухилилися, а тому мають бути усунені від права на спадкування майна померлого.

Позивачі зазначають, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулися до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з метою подачі заяв для прийняття спадщини після смерті брата, однак нотаріус відмовилася приймати заяви за відсутності довідки про останнє місце проживання померлого.

Так, з метою отримання вищевказаної довідки, позивачі звернулися до секретаря Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, яка відмовилася видавати таку, оскільки вони є родичами померлого лише другої черги.

Таким чином, на думку позивачів, строк встановлений ст. 1270 ЦК України ними було пропущено з поважних причин.

Враховуючи вищенаведене, позивачі вважають, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року (а.с. 201-205) у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зміни черговості спадкування та усунення від спадкування, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 01 листопада 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направили апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у квітні 2019 року у ОСОБА_5 , який є братом скаржників, стався інсульт головного мозку, після чого, він потребував сторонньої допомоги та догляду. Разом з тим, відповідачі, які є дітьми ОСОБА_5 , надавати таку допомогу відмовилися.

З 14 квітня по 08 травня 2019 року брат скаржників перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом інсульт, а з 27 вересня по день смерті він повторно перебував на лікуванні, догляд за ним вели скаржники. Крім того, на догляд та лікування ОСОБА_5 скаржники витрачали кошти, також поховання останнього було здійснено за кошти скаржників.

Скаржники зазначають, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк вони звернулися до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з метою подачі заяв для прийняття спадщини після смерті брата, проте нотаріус відмовився відкривати спадщину без довідки про останнє місце проживання померлого.

У зв`язку з наведеним, скаржники звернулися до Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області з вимогою надати їм зазначену довідку, у задоволенні якої, скаржникам було відмовлено.

11 грудня 2019 року скаржники звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, на що отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, на думку скаржників, причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті їх брата, є поважними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

24 грудня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від відповідачів-1 та 2 з відповідними підтвердженнями про направлення його позивачам.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідачі не погоджуються з доводами апеляційної скарги та просять залишити її без задоволення, па оскаржуване судове рішення, без змін.

Відповідачі зазначають, що являються єдиними спадкоємцями першої черги після смерті їх батька - ОСОБА_5 . Крім того, в матеріалах справи відсутні заяви позивачів про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 , які вони були зобов`язані подати до нотаріуса у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

На думку відповідачів, ненадання секретарем Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області довідки про останнє місце проживання померлого, на що посилаються позивачі у своєму позові, не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Доводи позову про усну відмову нотаріуса у прийнятті від позивачів заяв про прийняття спадщини, нічим не підтверджується. Юридична необізнаність щодо порядку прийняття спадщини, не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та представник скаржника ОСОБА_2 - адвокат Чорний І.І. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник відповідачів - адвокат Купрієнко В.С. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині встановлення для позивачів додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що причини пропуску ними строку для прийняття спадщини пов`язані з об`єктивними, непереборними, та істотними труднощами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зміни черги спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що у них не виникло спадкових прав на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , оскільки вони без поважних причин пропустили встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо усунення відповідачів від спадкування, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження того, що відповідачі вчиняли умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 27 червня 2002 року і по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

У період з 14 квітня 2019 року по 08 травня 2019 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у Вишгородській центральній районній лікарні з діагнозом ішемічний інсульт (а.с. 16).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №1055849 з 10 липня 2019 року ОСОБА_5 встановлено І групу інвалідності за загальним захворюванням, який потребує сторонньої допомоги, для відновлення працездатності якого рекомендовано стаціонарне лікування двічі на рік, фізична реабілітація, соціально побутовий патронаж, крісло-коляска, стілець із сан. оснащенням, підгузники (а.с. 21).

10 липня 2019 року Іванівською міжрайонною медико-санітарною експертною комісією складено індивідуальну програму реабілітації інваліда ОСОБА_5 (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , помер (а.с. 14).

Згідно акту депутата Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 26 жовтня 2020 року за покійним ОСОБА_5 в період часу з 14 квітня 2019 року по день смерті доглядали його сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 20).

Із довідки лікаря Вишгородської центральної районної лікарні Коваленка А.В. від 17 листопада 2020 року, вбачається, що під час перебування ОСОБА_5 в лікарні в період з 14 квітня по 08 травня та з 27 вересня по 11 жовтня 2019 року догляд за ним здійснювали його сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно листа ГУ ПФ України у Київській області № 1/03 від 02 березня 2021 року, ОСОБА_5 перебував на обліку в управлінні з 10 липня 2019 року та отримував пенсію по інвалідності, яка здійснювалась на банківський рахунок. Відомості про те, хто знімав з банківської картки нараховану ОСОБА_5 пенсію, відсутні. Виплата пенсії була здійснена у наступному розмірі: липень 2019 року - 1 109 грн. 93 коп.; серпень 2019 року - 1 564 грн.; вересень 2019 року - 1 564 грн.. 28 листопада 2019 року ОСОБА_2 було отримано допомогу на поховання ОСОБА_5 у сумі 3 524 грн. 20 коп. Сума боргу по виплаті пенсії за період з 10 липня 2019 року по 31 жовтня 2019 року складає 2 298 грн. 89 коп. (а.с.95).

Із копій квитанції вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купували ліки для ОСОБА_5 та оплачували комунальні послуги за його домашньою адресою (а.с. 29-53; 54-57).

28 листопада 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 (а.с. 100, 101).

30 вересня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 по Ѕ частині кожній (а.с. 102-103).

Постановами державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 20 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у зв`язку із пропущенням передбачених ст. 1270 ЦК України строків для прийняття спадщини (а.с. 24, 25).

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склали та посвідчили у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М. заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх брата ОСОБА_5 , адресовані органам нотаріату за місцем вимоги (а.с. 26, 27).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч.1, 3 ст . 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивачів та батько відповідачів - ОСОБА_5

11 грудня 2019 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М. де написали заяви про прийняття спадщини після смерті їх брата ОСОБА_5 .. Вказані заяви були нотаріально посвідчені та зареєстровані в реєстрі за № 1524 та 1525.

З метою прийняття спадщини, позивачі звернулися до Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області із вищевказаними заявами, разом з тим, нотаріусом було відмовлено їм у прийняття таких заяв у зв`язку з відсутністю довідки про останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця.

Так, з метою отримання довідки про останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця, позивачі звернулися до Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, разом з тим, у видачі зазначеної довідки позивачам було відмовлено, оскільки вони є родичами померлого лише другої черги.

Таким чином, позивачі повторно звернутися до Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини лише у листопаді 2020 року на що отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку встановленого ст. 1270 ЦК України.

Отже, враховуючи що позивачі пропустили строк на подання заяви про прийняття спадщини з причини, яка пов`язана з об`єктивними та істотними труднощами для позивачів, колегія суддів вважає за необхідне визначити останнім додатковий строк для прийняття спадщини після смерті їх брата, строком у два місяці.

Відповідно до частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Так, із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що у період з 14 квітня 2019 року по 08 травня 2019 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у Вишгородській центральній районній лікарні з діагнозом ішемічний інсульт.

Із довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №1055849 вбачається, що з 10 липня 2019 року ОСОБА_5 встановлено І групу інвалідності за загальним захворюванням, який потребує сторонньої допомоги, для відновлення працездатності якого рекомендовано стаціонарне лікування двічі на рік, фізична реабілітація, соціально побутовий патронаж, крісло-коляска.

Із індивідуальної програми реабілітації інваліда № 588 від 10 липня 2019 року складеної Іванівською міжрайонною медико-санітарною експертною комісією вбачається, що ОСОБА_5 потребував: соціально-побутовий патронаж; засіб пересування, яким є крісло-колісне (коляска); спеціальний засіб для догляду, яким є крісло-стілець із санітарним оснащенням.

З вказаного вбачається, що ОСОБА_5 був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби у зв`язку з тяжкою хворобою.

Згідно акту депутата Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 26 жовтня 2020 року за покійним ОСОБА_5 в період часу з 14 квітня 2019 року по день смерті доглядали його сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Із наявних в матеріалах справи квитанції вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купували ліки ОСОБА_5 та оплачували його комунальні послуги.

Тобто, позивачі не лише надавали різного роду допомогу спадкодавцю, а ще й матеріально забезпечували його.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, саме позивачі займалися похованням ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, щодо наявності підстав для змінити позивачам черги спадкування з другої на першу.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є доньками спадкодавця ОСОБА_5 .

З 10 липня 2019 року ОСОБА_5 було встановлено І групу інвалідності за загальним захворюванням та останній почав потребувати сторонньої допомоги та стаціонарного лікування двічі на рік.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі зазначають, що неодноразово приїздили до свого батька, що свідчить про їх обізнаність у потребі ОСОБА_5 сторонньої допомоги. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що доньки ОСОБА_5 надавали йому будь-яку допомогу, в той час, як останній потребував її у зв`язку з хворобою, матеріали справи не містять.

Разом з тим, на запитання суду апеляційної інстанції представник відповідачів пояснив, що діти спадкодавця проживають у місті Києві, працюють та мають дітей, а тому, колегія суддів вважає, що відвідування батька 2-3 рази свідчить про те, що вони усунулися від догляду та надання спадкодавцю допомоги, який потребував її.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення відповідачів від спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачами не доведено факт звернення спадкодавця до відповідачів з проханням про допомогу, догляд та утримання, а останні від цього ухилилися, оскільки в даному випадку, саме на відповідачів, як дітей спадкодавця, покладався обов`язок по догляду та утриманню їх хворого батька.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачі мали об`єктивну можливість для звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, оскільки нотаріусом було відмовлено позивачам у прийнятті заяв про прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю довідки про останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця. В свою чергу, позивачі не мали можливість отримати таку довідку у строк встановлений ст. 1270 ЦК України, так як вони є родичами спадкодавця лише другої черги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зміни черговості спадкування та усунення від спадкування, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) строком у два місяці.

Змінити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) чергу спадкування з другої черги спадкування на першу чергу спадкування.

Усунути від спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі по 1 576 грн. 50 коп. з кожного відповідача.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі по 1 576 грн. 50 коп. з кожного відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21 січня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. А. Нежура

В. В. Соколова