Справа № 199/8674/21
(2/199/602/22)
17 січня 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Маляренко В.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.
В обґрунтуванні позову зазначила, що вона з 24.04.2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на утриманні позивачки.
Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.03.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 30.01.2017 року.
Позивач зазначає, що відповідач ухилявся від сплати аліментів та внаслідок невиконання відповідачем рішення суду утворилась заборгованість по виплаті аліментів, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період із серпня 2019 року по липень 2021 року в сумі 70 960,25 гривень.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала письмову заяву.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим, суд, зі згоди позивачки, вважає провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 24.04.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська (а.с.12).
Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.03.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 30.01.2017 року (а.с.13).

За змістом ст.196 СК України за прострочення сплати аліментів встановлена спеціальна форма відповідальності платника, яка спрямована на певну компенсацію одержувачу аліментів його витрат і має необхідний стимулюючий, превентивний вплив на особу, що порушила свої аліментні обов`язки, крім того, стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення майнових прав дитини.

Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Бутенко О.М., через систематичне невиконання рішення суду про стягнення аліментів за період із жовтня 2018 року по липень 2021 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 126 469,28 грн. (а.с.6-7).

За період із серпня 2019 року по липень 2021 року у відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість у сумі 70960,25 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, на аліментні грошові зобов`язання, що виникли з рішення суду, в силу ч. 5 ст.11 ЦК України поширюються загальні положення про зобов`язання, встановлені розділом першим книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не спростований розрахунок, наданий позивачкою, відповідно до якого розмір пені складає 257 550,89 гривень, однак відповідно до ч.1 ст.196 СК України сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну заяву задовольнити та стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за несплату аліментів за період із жовтня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 70 960,25 гривень.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню також судовий збір на користь держави у розмірі 992,40 грн..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 131, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.196 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з жовтня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 70960 (сімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 25 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору на користь держави.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданнязаяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня врученняйому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Якименко