ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2173/17 Номер провадження 22-ц/814/959/22Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

при секретарі Ряднині І.В.,

за участю представника заявника Полтавського обласного центру зайнятості - Кеччеджі О.Б., представника ОСОБА_1 - адвоката Заліпи Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного центру зайнятості на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 січня 2022 року, постановлену у складі головуючого судді Крючко Н.І., повний текст ухвали виготовлено без зазначення дати, у справі за заявою Полтавського обласного центру зайнятості про поновлення процесуального строку звернення до суду та поворот виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст заяви

У квітні 2021 року заявник Полтавський обласний центр зайнятості звернувся до суду з заявою про поновлення процесуального строку звернення до суду та поворот виконання рішення суду, в якій прохав поновити строк, передбачений частиною 10 статті 444 ЦПК України, для подання заяви про поворот виконання судового рішення, вирішити питання про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року в частині виплат на професійну правничу допомогу, у порядку повороту виконання рішення, стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості суму в розмірі 8000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10 січня 2022 року поновлено Полтавському обласному центру зайнятості строк, передбачений частиною 10 статті 444 ЦПК України, для подання заяви про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року.

У задоволенні заяви Полтавського обласного центру зайнятості про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року в частині стягнення судових на професійну правничу допомогу відмовлено за безпідставністю.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт скасування рішення суду у вказаній справі, яким стягнуті спірні кошти у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, не є підставою для прийняття рішення про поворот виконання рішення суду в частині стягнення безпосередньо судових витрат у справі, що випливає саме з трудових правовідносин.

Зазначає, що чинним законодавством не передбачено повороту судових витрат, заявлених Полтавським обласним центром зайнятості, як виду повороту виконання рішення суду в цілому чи його частини. Натомість, процесуальний закон передбачає випадки та підстави повороту саме рішення суду в повному обсязі, з урахуванням передбачених обмежень, а не якоїсь певної його частини, як заявлено заявником.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого суду, Полтавський обласний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні заяви про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року щодо стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги як безпідставну.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для повороту судових витрат як виду повороту виконання рішення в цілому чи його частини, оскільки вказане суперечить самій меті інституту повороту виконання рішення - захисту майнових прав особи.

Вважає, що місцевий суд безпідставно поєднав факт стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позовними вимогами про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, при виникненні чого існує обмеження повороту виконання рішень, передбачене частиною 2 статті 445 ЦПК України та статті 239 Кодексу законів про працю України.

Позиція інших учасників справи

03 травня 2022 року від ОСОБА_1 на адресу Полтавського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості., у якому остання просить ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що вона є законною та постановленою відповідно до норм матеріального та процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника апелянта (заявника) Полтавського обласного центру зайнятості - Кеччеджі О.Б., представника ОСОБА_1 - адвоката Заліпи Н.Ю., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості, Полтавського міського центру зайнятості, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Первинна профспілкова організація Полтавського міського центру зайнятості профспілки працівників соціальної сфери України, Полтавська обласна профспілкова організація профспілки працівників соціальної сфери України, Полтавський міський центр зайнятості в особі голови ліквідаційної комісії Парьохи Ю.С., Полтавська міськрайонна філія Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення моральної шкоди - відмовлено за безпідставністю та недоведеністю.

У порядку частини 3 статті 235 КЗпП України, визнано ОСОБА_1 такою, що звільнена 31 липня 2017 року з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Полтавського міського центру зайнятості, змінивши в наказі у пункті 8.1 від 26 липня 2017 року «По особовому складу» №264 Полтавського обласного центру зайнятості формулювання звільнення ОСОБА_1 , в зв`язку з реорганізацією Полтавського міського центру зайнятості.

Судовий збір віднесено за рахунок держави.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 (а.с.7-17).

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2018 року - в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано пункт 8.1 наказу №264-к від 26 липня 2017 року «По особовому складу» Полтавського обласного центру зайнятості в частині звільнення ОСОБА_1 31 липня 2017 року з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів у зв`язку з ліквідацією Полтавського міського центру зайнятості згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення її на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Полтавського міського центру зайнятості з 01 серпня 2017 року - відмовлено.

Визнано ОСОБА_1 такою, що звільнена 31липня 2017 року з посади з провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Полтавського міського центру зайнятості.

Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 108084,13 грн. та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1000 грн.

Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року скасовано постанову Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року і залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2018 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Полтавського обласного центру зайнятості (а.с.18-31).

У свою чергу, кошти, які присуджені ОСОБА_1 на підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року, були виплачені Полтавським обласним центром зайнятості до скасування вказаного рішення, а саме: 108084,13 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1000 грн. відшкодування моральної шкоди та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Правнича (правова) допомога - це професійна діяльність юристів, спрямована на сприяння громадянам та юридичним особам у реалізації норм права з метою покращення їх правового становища.

Правова допомога передбачає, як правило, юридичне представництво та доступ до судової системи.

Правовими (юридичними) послугами є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно зі статтею 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що висновок суду першої інстанції про те, що процесуальний закон передбачає випадки та підстави повороту рішення суду лише в повному обсязі, а не якоїсь його певної частини, є помилковим, оскільки ґрунтується виключно на припущеннях без зазначення достатнього його обґрунтування.

Більше того, суд першої інстанції не звернув увагу та не надав належної оцінки тому факту, що правнича допомога є окремою інституційною категорією, відмінною від поняття предмету спору (конкретних матеріально-правових вимог), а тому поширення на спірні правовідносини обмеження повороту виконання рішень, передбачене частиною 2 статті 445 ЦПК України та статті 239 Кодексу законів про працю України, в частині стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, є безпідставним.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що зі змісту положень частини 2 статті 445 ЦПК України щодо виключень з повороту виконання судових рішень, слідує, що судові витрати на правову допомогу не є предметом правового регулювання зазначеної норми процесуального закону щодо яких не допускається поворот виконання рішень суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору і відмови у задоволенні заяви Полтавського обласного центру зайнятості про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року щодо стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали місцевого суду та ухвалення нового рішення, яким заяву Полтавського обласного центру зайнятості про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року в частині стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, задовольнити в повному обсязі.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року було задоволено клопотання Полтавського обласного центру зайнятості про відстрочення сплати судового збору та відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2481 грн. до ухвалення апеляційною інстанцією судового рішення у справі.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з ОСОБА_1 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2481 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні заяви Полтавського обласного центру зайнятості про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року щодо стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву Полтавського обласного центру зайнятості про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року в частині стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості витрати на оплату професійної правничої допомоги розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

В іншій частині ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 січня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 червня 2022 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П. Пікуль