справа № 399/224/22
провадження № 2/399/123/2022
УХВАЛА

25 липня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Шульженко В.В., при секретарі судового засідання Бобрик І.О., за участі прокурора Стеблини Л.І. розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка цивільну справу за позовом керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави, в особі Онуфріївської селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати,

встановив:

В провадженні суду знаходиться вищевказана справа.

В підготовче засідання представник Онуфріївської селищної ради не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв та клопотань до суду не направлено.

Відповідач та його представник, адвокат Циганкова І.І. в підготовче засідання не з`явилися, однак 21.07.2022 року від представника відповідача через "Електронний суд" надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі відповідача та представника в якому остання просить судове засідання проводити без участі відповідача та представника. Просить залишити без розгляду вказану позовну заяву з підстав викладених у відзиві.

01.07.2022 року від представника відповідача, адвоката Циганкової І.І. надійшов до суду відзив на позовну заяву через "Електронний суд" в якому остання просить на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, та посилаючись на правову позицію ВП ВС від 06.07.2021 року у справі №911/2169/20, залишити без розгляду даний позов, обґрунтовуючи свою позицію тим, що доводи прокурора щодо наявності такої підстави для представництва інтересів сільської ради як відсутність штатного юриста у складі виконавчих органів ради є надуманою підставою, тим паче, що на офіційному веб-сайті Онуфріївської селищної ради в розділі "відділи територіальної громади" https://onufriivskagromada.gov.ua/viddili-16-28-13-12-01-2021/ міститься інформація про наявність юридичного відділу територіальної громади.

Прокурор в підготовчому засіданні просила відмовити повністю у задоволені заяви про залишення позову без розгляду. Зазначила про недоречність посилання представника відповідача на постанову ВП ВС у справі 911/2169/20 від 06.07.2021 року, оскільки в останній роз`яснено щодо можливості представництва прокурором інтересів державного підприємства. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, згідно з якої судом роз`яснено, що прокурор звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу, зазначила, що прокурор звертався до Онуфріївської селищної ради, до подання позову до суду, з приводу самостійного вжиття заходів до стягнення заборгованості та доведено до відома позивача про факт наявності порушень інтересів держави та наголошено на необхідність їх захисту шляхом звернення до суду. Листами Онуфріївської селищної ради від 05.01.2022 року та від 15.02.2022 року повідомлено про обізнаність наявної заборгованості за договором оренди землі та повідомлено про відсутність спеціалістів у галузі права та не мають можливості підготувати відповідну позовну заяву щодо захисту майнових прав Онуфріївської територіальної громади. Також прокурорм наголошено на дотриманні останнім ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" та на тому, що позивча не заперечував щодо пред`явлення позовної заяви прокурором.

Ознайомившись із підставами для залишення позову без розгляду та їх обґрунтування, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до абз.1-2 ч.3 ст. 23 зазначеного Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до абз.1-2 ч.4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Аналіз частини третьої статті 56 ЦПК України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Отже, частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Підстави представництва прокурором наведено у позовній заяві (а.с.7-11), якими є нездійснення захисту самостійно позивачем, який не використовує наявні у нього повноваження до зобов`язання відповідача у примусовому порядку виконати умови договору та поновити інтереси держави, тривалий час жодних заходів для поновлення порушених інтересів держави позивачем не вживалися, що свідчить про його бездіяльність, що дає підстави для втручання органів прокуратури шляхом звернення до суду з позовом в порядку представництва інтересів держави. В порядку визначеному абз. 3 ч.4 ст. 23 ЗУ "Про Прокуратуру" позивач був завчасно повідомлений про намір прокурора звернутися до суду з позовними вимогами щодо стягнення заборгованості з відповідача, і вказані дії прокурора позивачем не оскаржувалося. Вказане підтверджено доданими до позовної заяви документами.

У постанові ВП ВС від 06.07.2021 року у справі №911/2169/20, на яку посилається представник відповідача, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для представництва Прокурором інтересів держави в особі ДП (Державного підприємства «Київське лісове господарство») (п.8.14), проте у даній справі прокурор звернувся в інтересах держави в особі Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, тому у наведеному пункті Суд прийняв рішення щодо інших правовідносин, які є відмінними по відношенню до даної справи.

З огляду на зазначене, прокурором на виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у позові зазначені підстави для представництва у суді інтересів держави в особі Онуфріївської селищної ради та підтверджено відповідними доказами доданими до позову, відповідно вимоги представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України, змагальність сторін є однією із основних засад цивільного судочинства. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України, встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, встановляє строки для подання відповіді на відзив та заперечення.

Від відповідача у справі надійшов відзив, відповідно необхідно встановити процесуальні строки для подачі сторонами відповіді на відзив та заперечення.

Відповідно до ч.3 ст. 189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ухвалою суду від 26.05.2022 року відкрито провадження у справі, відповідно строк проведення підготовчого засідання спливає 26.07.2022 року. Проте, для належної підготовки справи для розгляду по суті необхідно продовжити цей строк на тридцять днів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження в інших випадках, коли питання, визначені ч.2 ст. 197 ЦПК України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити відповідні процесуальні строки, продовжити строк підготовчого засідання та відкласти підготовче засідання на іншу дату та час.

Керуючись ст.ст. 189, 191, 192, 196, 197, 198, 257, 260, 352 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, відмовити.

Встановити позивачу строк у десять днів, з дня отримання копії даної ухвали, для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України.

Встановити відповідачу строк у десять днів, з дня отримання відповіді на відзив на подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України.

Продовжити строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

Відкласти підготовче судове засідання до 22.08.2022 року до 13:15 год.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 01.08.2022 року у зв`язку з участю судді 29.07.2022 року у всеукраїнському семінарі.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко