Справа № 128/2490/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2022 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шевчук Л.П
при секретарі судових засідань Ружицькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, збільшення розміру аліментів, -
ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, збільшення розміру аліментів.
У позовній заяві викладено наступну позицію.
23.09.2007 вони із відповідачем зареєстрували шлюб, який заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2019 було розірвано. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка - ОСОБА_4 . Дитина проживає із позивачкою та, відповідно, саме вона здійснює повне забезпечення потреб дитини. В той же час відповідач вже тривалий час ніякої участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у забезпечення повноцінного розвитку дитини не надає. На будь які прохання позивачки щодо надання допомоги для матеріального забезпечення повноцінного розвитку, реалізації здібностей, відпочинку дитини, які потребують значних коштів, відповідач категорично заперечує. З огляду на те, що між ними періодично виникають конфлікти щодо місця проживання дитини, а саме з огляду на те, що за рішенням суду із відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, і це обурило відповідача, відповідач намагається залякувати її тим, що в разі стягнення з нього аліментів на утримання дитини, він забере дитину. І це при тому, що майже з народження дитини відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини. Дана обставина стала підставою для звернення її до суду із позовом про визначення місця проживання дитини. Разом із тим, вказає, що її матеріальне становище є досить добрим, що надає змогу їй створити дитині належні умови для проживання та повноцінного розвитку. В житлі позивачки для дитини виділена окрема кімната, яка повністю забезпечує потреби дитини у всебічному розвитку. Позивачка може самостійно встановлювати тривалість свого робочого дня, а тому має час займатися вихованням та розвитком дитини. Позивачка має стабільних дохід, завдяки чому може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання, відпочинку та нормального фізичного і психічного розвитку дитини, задоволити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, поваги, спокою, моральної і матеріальної забезпеченості. Позивачка із дитиною проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому є сучасний ремонт і обладнання, створені всі умови для комфортного проживання, виховання та утримання дитини. А найголовніше, це те, що позивачка є матір`ю дитини, а тому, вважає, що проживання дитини разом із матір`ю відповідатиме інтересам дитини. Разом із тим, позивачка жодним чином не перешкоджає відповідачу у спілкуванні із дитиною. Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів зазначає наступне. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.04.2020 з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. За вказаним рішенням суду позивачка отримала виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання. Проте даних коштів не вистачає для нормального розвитку дитини, оскільки дитина відвідує різноманітні гуртки, які є платними та потребують значних коштів. Окрім того, дитина має йти до школи, що в свою чергу, також потребує додаткових коштів. Також зазначає, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо сплати аліментів за рішенням суду.
З огляду на вищевикладене просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути із відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути понесені нею судові витрати.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Пунько І.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивачки - адвокат Пунько І.В. подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у їх відсутність. У разі неявки відповідачів не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради Остапець Н.М. в судове засідання також не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, поданий висновок щодо доцільності визначенням місця проживання дитини із позивачкою підтримує.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки, її представника та представника третьої особи відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що вони скористалися своїми процесуальними правами.
Заяв та клопотань до суду не надходило.
Ухвалою суду від 06.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 26).
Ухвалою суду від 19.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 35).
Ухвалою суду від 19.04.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті (а.с. 98).
Ухвалою суду від 06.06.2022 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце його проведення за встановленим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку (а.с. 34), відзиву на позов не подав.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.
З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу від 06.06.2022.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).
Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2019 (а.с. 9-10) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_1 20.11.2019 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 12).
Згідно копії довідки Виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №98 від 23.01.2020 (а.с. 11) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входить дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до копії довідки ФОП ОСОБА_9 від 10.08.2021 дитина ОСОБА_4 в період з 01.09.2017 по 03.08.2021 відвідувала заняття в Центрі дошкільного розвитку дитини «Навчалочка», заняття проходять двічі на тиждень, за весь період занять приводила та забирала дитину з занять лише мати - ОСОБА_1 .. Мати завжди цікавиться успіхами дитини, батько дитини жодного разу не був присутній (а.с. 13).
Згідно копії довідки СК «НОКАУТ» від 10.08.2021 (а.с. 14) дитина ОСОБА_4 з 01.08.2020 по теперішній час відвідує заняття з естетичної групової гімнастики. Заннят проходять чотири рази на тиждень. За весь період занять, приводила та забирала з занять дитину лише мати - ОСОБА_1 мати завжди цікавиться успіхами дитини. Лише мати присутня на різного роду змаганнях.
Відповідно до копії Договору позики від 01.01.2016 (а.с. 15), що укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , остання прийняла у безстрокове безоплатне користування житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,4 кв.м.
З копії свідоцтва про право власності (а.с. 16) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,4 кв.м., в цілому належить на праві власності ОСОБА_10 ..
Відповідно до копії заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14.04.2020 (справа №128/219/20) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17-18).
Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Вінниці»№01-09/974 від 06.09.2021 (а.с. 41) дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у КНП «ЦПМСД №5 м. Вінниці» з 16.08.2018 з дня заключення декларації з сімейним лікарем ОСОБА_11 .. За час спостереження дитина зверталася за медичною допомогою двічі з приводу ГРЗ. Під час хвороби та диспансерного спостереження дитина приходила на огляд у супроводі матері.
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.
Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.
За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, із наданих позивачкою доказів вбачається, що вихованням дитини займається лише мати, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в частині визначення місця проживання дитини разом із матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 ..
Щодо вимоги позивачки ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною першою статті 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз. 1, 2 ч. 2 ст.182 СК України).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю - позивачкою по справі, якою обрано наразі спосіб стягнення аліментів з батька дитини саме в частці від доходу батька дитини.
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).
При визначені наявності підстав для збільшення розміру аліментів, визначених заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.04.2020 у справі №128/219/20, судом враховано, що матеріальне становище платника аліментів з часу видачі судом цього судового рішення не покращилося. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували покращення матеріального становища відповідача, позивачкою не надано. Також, суду не надано й доказів погіршення матеріального становища позивачки, її стану здоров`я. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачкою, ні відповідачем відомостей щодо: наявності/відсутності рухомого та/або нерухомого майна; грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, належних та допустимих доказів наявності обставин, визначених ст. 192 СК України, необхідних для зміни розміру аліментів, вже визначених рішенням суду, не надано.
Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого з батьків порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов до переконання про відсутність достатніх підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.04.2020, шляхом збільшення їх розміру з 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на 1/3 частку заробітку (доходу) платника аліментів.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись Конвенцією про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141,161, 180 ,181, 182, 192 СК України, ст.ст. , 10, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, збільшення розміру аліментів - задоволити частково.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначеного заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.04.2020 у справі № 128/219/20 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат із сплати судового збору 908,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий, зареєстрований в АДРЕСА_2 ;

Третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя Л.П. Шевчук