ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1145/18Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 22-ц/817/4/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Хома М. В., Шевчук Г. М.,

секретар - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року та додаткове рішення від 06 березня 2020 року , ухвалене суддею Митражик Е.М. у цивільній справі №596/1145/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , страхова компанія "Домінанта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись в суд із вказаним позовом, який обгрунтовано тим, що 14 грудня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_1 сталася ДТП, в результаті якої подружжя позивачів отримали тілесні ушкодження, зокрема, ОСОБА_2 - у вигляді забою коліна та грудної клітки. ОСОБА_3 , яка була на 9 тижні вагітності, отримала тілесні ушкодження у вигляді "забійної" рани надбрівної ділянки зліва, садна на обличчі. Також значні механічні пошкодження отримав належний їм автомобіль Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 . Ухвалою Гусятинського районного суду від 18 травня 2018 року обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими на підставі ст. 46 КК України.

Заподіяна позивачам матеріальна шкода внаслідок пошкодження автомобіля складає 103 836, 60 грн. Крім цього, 1800 грн. витрачено на експертне дослідження пошкодженого автомобіля, 76, 36 грн. - на повідомлення ОСОБА_1 про проведення цього дослідження. Для відвідин дружини ОСОБА_5 , яка перебувала в лікарні внаслідок отриманої в ДТП травми, а також у зв`язку з необхідністю з являтися до правоохоронних органів у зв`язку із розслідуванням кримінального правопорушення, ОСОБА_2 витратив кошти на закупівлю пального у сумі 670, 73 грн. Отже, загальний розмір матеріальної шкоди складає 107 417, 81 грн.

Крім цього, позивачі зазнали моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП отримали тілесні ушкодження, зазнали фізичного болю, було поставлено під загрозу життя та здоров"я ненародженої дитини. Після ДТП і до моменту родів ОСОБА_3 знаходилася в лікарні і змушена була змінити ритм свого життя, постійно знаходитися під наглядом лікарів та витрачати додаткові кошти на медичні препарати та обстеження. Пережитий позивачами стрес внаслідок ДТП мав місце як до, так і після народження дитини, мали місце неодноразові звернення до лікарів.

Окрім наведеного, на визначення позивачами розміру моральної шкоди вплинула також і та обставина, що відповідач тривалий час не виконував свої обов`язки щодо усунення заподіяної позивачам шкоди, вони тривалий час не можуть користуватися транспортним засобом.

Моральну шкоду ОСОБА_5 визначила у розмірі 10 000 грн., а ОСОБА_2 - у 8000грн.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 107417,81 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Додатковим рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 6 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 2836,18 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Рукавець О.В. просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду лише в тих межах, які не покриває страхова виплата. Вказує, що автомобіль Mercedes Vito, д.н.з. НОМЕР_2 , яким він керував в момент ДТП, був застрахований згідно полісу АК/1425942 в страховій компанії "Домінанта", а тому остання повинна відшкодовувати шкоду, завдану в результаті ДТП в межах ліміту відповідальності, який складає 100 000 грн. за шкоду завдану майну та 200 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю. В день ДТП, 14 грудня 2016 року, ОСОБА_1 повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, а 15 грудня 2016 року подав у страхову компанію відповідну заяву згідно вимог ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тому ОСОБА_6 повинен нести відповідальність лише частково, в мехаж, що не покриваються страховою виплатою. Щодо додаткового рішення від 6 березня 2020 року, то ОСОБА_6 погоджується з ним лише частково та вважає, що розмір судового збору на користь держави повинен складати 704,00 грн та погоджується відшкодувати ОСОБА_2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з"явились. Позивачі та представник відповідача подали заяви про слухання справи у їх відсутності.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення повністю в частині щодо рішення по суті справи та частково в частині щодо додаткового рішення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2016 року у період з 21:00 по 22:00 год. на вул. Незалежності у м.Хоростків Гусятинського району сталась ДТП за участю транспортних засобів Mercedes Vito, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , та Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водії та пасажири обох траспортних засобів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2018 року в справі №596/133/18 за результатами розгляду кримінального провадження № 0000336 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, судом встановлено доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин у зв`язку з примиренням винного з потерпілими, а кримінальне провадження про його обвинувачення закрито з підстав, передбачених ст. 46 КК України.

Заявлені цивільні позови ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди судом залишено без розгляду.

Як вбачається з довідки Копичинської райлікарні №13 від 23.01.2017 року, ОСОБА_2 знаходився на лікуванні 14 грудня 2016 року з 22:15 до 23:00 год з приводу отриманих в ДТП травм, а саме забою грудної клітини та лівого коліна.

ОСОБА_3 внаслідок отриманих в ДТП травм (забійної рани лівої надбрівної ділянки, саден обличчя) перебувала на лікуванні у Копичинській райлікарні 14 грудня 2016 року з 21:40 до 22:40, що підтверджується довідкою Копичинської райлікарні №12 від 23.01.2017 року.

На момент ДТП ОСОБА_3 була вагітною.

Як вбачається з довідки Копичинецької комунальної районної лікарні №76 від 06.01.2018 року, протягом січня-червня 2017 року ОСОБА_3 неодноразово зверталась у жіночу консультацію та декілька разів була госпіталізована, а саме: 1) 05.01.2017 року, виписка 18.01.2017 року, діагноз: вагітність І, загроза переривання вагітності; 2) госпіталізація 20.02.2017 року, виписка 6.03.2017 року, діагноз вагітність 19 тижнів, загроза переривання вагітності; 3) госпіталізація 3.04.2017 року, виписка 12.04.2017 року. Діагноз: вагітність 26 тижнів, загроза передчасних пологів; 4) госпіталізація 04.05.2017 року, виписка 15.05.2017 року, діагноз вагітність 30 тижнів, загроза передчасних пологів; 5) госпіталізація 30.05.2017 року, виписка 30.06.2017 року, діагноз: вагітність 34-35 тижнів, загроза передчасних пологів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дитину ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 .

На замовлення ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_11 провів автотоварознавчу експертизу автомобіля Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , за проведення якої ОСОБА_2 оплатив 1800 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Згідно звіту №364, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля автомобіля Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП, складає 103 836, 60 грн.

Крім цього, у зв`язку з ДТП ОСОБА_2 поніс матеріальні витрати на пальне (сума 1704, 85 грн.), та 76, 32 грн. у зв"язку з відправленням рекомендованих повідомлень ОСОБА_1 та СК "Домінанта", що підтверджується наявними у справі квитанціями.

Загальна сума матеріальних витрат позивача ОСОБА_2 у зв"язку з ДТП складає 107 417, 81 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у страховій компанії "Домінанта" за полісом №АК/1425942.

Згідно умов договору страхування, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн.(а.с.205).

16 грудня 2016 року ОСОБА_1 направив в СК "Домінанта" і остання 19 грудня 2016 року отримала повідомлення про страхову подію, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2, а.с.204).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заподіяну позивачам матеріальну та моральну шкоду у повному розмірі з винного у ДТП відповідача ОСОБА_6 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач як винуватець ДТП відповідно до норм ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України несе обов`язок відшкодування завданої потерпілим шкоди. При цьому суд не взяв до уваги доводи відповідача про необхідність стягнення шкоди в межах ліміту відповідальності із страхової компанії та зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним, і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов"язує одержувати його. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність.

Розмір стягнутої судом матеріальної та моральної шкоди сторони не заперечують, рішення в цій частині не оскаржується, а тому колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині визначення розміру спричиненої позивачам шкоди.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду про наявність у позивачів абсолютного права на відшкодування шкоди виключно за рахунок особи, яка завдала шкоди - відповідача ОСОБА_6 , враховуючи наступні мотиви.

Відповідно до ст. 3 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому розглядаючи такі спори судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування на страховика.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року (справа №147/66/17).

Згідно статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 26-1 цього ж Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Статтею 33 зазначеного Закону визначено перелік необхідних дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, обов`язок причетних до ДТП осіб невідкладно, але не пізніше 3 робочих днів, повідомити страховика про ДТП, надати відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та адресу.

Такий обов`язок ОСОБА_1 виконав.

Також потерпілий ОСОБА_2 надав відповідне повідомлення в СК "Домінанта", про що свідчить наявна у матеріалах справи квитанція про поштове відправлення 17 грудня 2016 року повідомлення в СК "Домінанта" (т.1, а.с.15,64).

Отже, учасники ДТП добросовісно виконали передбачений законом обов`язок щодо вчасного повідомлення страховика про ДТП.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов"язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми (правова позиція ВП ВС, п.85 постанови від 14 грудня 2021 року, справа №147/66/17).

Враховуючи визначений страховим полісом ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 100 000 грн., ОСОБА_1 повинен нести відповідальність лише у розмірах, що не покриваються страховою виплатою. У даному випадку це складає 7 417, 81 грн. матеріальної шкоди.

Щодо моральної шкоди, виходячи із норм ст. 26-1 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та з врахуванням визначеного страховим полісом ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров"ю - 200 000 грн., розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик, у даній справі складає 10 000 грн. (5% від суми 200 000 грн.) на кожного потерпілого.

Отже, спричинена позивачам моральна шкода у визначеному судом розмірі - 10 тис. грн. на користь ОСОБА_3 та 5 тис. грн. на користь ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню за рахунок страховика.

Підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_1 відсутні, оскільки розмір страхової суми є достатнім для повного відшкодування спричиненої позивачам моральної шкоди.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 417, 81 грн. матеріальної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_1 - відмовити.

Оскільки у даній справі позовні вимоги до СК "Домінанта" не заявлялися, страхова компанія залучена до участі у справі в якості третьої особи, тому відсутні відповідні правові підстави для стягнення шкоди із страховика у даному провадженні.

Щодо додаткового рішення, яким вирішено питання стягнення судових витрат на надання правничої допомоги та судового збору колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно позовних вимог ціна позову складала 126088,54 грн. (107417,81+8000,00+670,73+10000,00), відповідно до сплати підлягав судовий збір 1260,89 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення лише на суму 7417,81грн., а тому з врахуванням доводів апеляційної скарги з відповідача підлягає стягненню судовий збір в мінімальному розмірі 704,80грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн.

Відповідачем при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 2433,00грн. , а тому вказана сума у зв`язку із задоволенням її вимог підлягає відшкодуванню за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 417, 81 грн. матеріальної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Додаткове рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 6 березня 2020 року змінити, зменшивши суму стягнутого судового збору з 2836,18 грн. до 704,80грн. та витрат на професійну правничу допомогу з 5000,00 до 500,00 грн.

Компенсувати ОСОБА_1 судові итрати сплачені ним за подання апеляційної скарги в розмірі 2433,00грн.за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 1 червня 2022 року.

Головуюча Бершадська Г.В.

Судді Шевчук Г.М.

Хома М.В.