ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м.Суми

Справа №578/728/21

Номер провадження 22-ц/816/76/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

сторони:

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2021 року, в складі судді Басової В.І., ухвалене в селищі міського типу Краснопілля, повний текст якого складено 25 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в:

14 липня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 лютого 2018 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого збільшено до 13500 грн.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 14 червня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 13927,86 грн, з яких: 11267,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2660,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками, яку банк просив стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що під час підписання анкети-заяви відповідач уклав договір приєднання, ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку щодо умов кредитування, Витяг з яких був наданий суду першої інстанції разом з розрахунком заборгованості за кредитним договором. Доводить, що відповідачем вчинені дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, і ним не спростовані доводи позивача.

Вважає, що не зважаючи на невизначення в Анкеті-заяві розміру процентної ставки, є передчасним висновок суду першої інстанції про відсутність домовленості сторін про розмір процентної ставки. Суд не звернув уваги на те, що разом з Анкетою-заявою відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому визначено умови кредитування: розмір та тип процентної ставки, порядок та строк погашення кредиту, відповідальність за порушення виконання зобов`язань. Вказує, що підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 13927,86 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2018 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, розмір якого було збільшено до 13500 грн (а.с. 9, 11). Тип кредитної картки, її номер, термін дії, сума бажаного кредитного ліміту або інші умови кредитування в анкеті-заяві не зазначено.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані (а.с. 14 -59).

Також банком до позовної заяви додано Паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 05 лютого 2018 року (а.с. 12-13).

Із довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на підставі вказаного кредитного договору б/н ОСОБА_1 була надана кредитна картка № НОМЕР_1 із терміном дії до 12/21 року, № НОМЕР_2 із терміном дії до 10/23 (а.с. 10).

З виписки за картковим рахунком № НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом з 05 лютого 2018 року (а.с. 68-76).

Згідно з розрахунком позивача, станом на 14 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 13927,86 грн, з яких: 11267,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2660,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-8).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та достатніх доказів існування між сторонами у справі договірних відносин щодо надання кредиту на заявлених позивачем умовах, оскільки надані банком Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору, а інформація щодо умов кредитування, викладена у Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем 05 лютого 2018 року, є неактуальною.

При цьому, врахувавши, що фактично відповідач використав 120531,07 грн, а на погашення боргу цим позичальником внесено 137070,08 грн, що за відсутності між сторонами домовленості про сплату відсотків за кредитом, перевищує суму кредиту, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Друкованим текстом Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної ОСОБА_1 05 лютого 2018 року, передбачено, зокрема, наступне: «Підписанням анкети-заяви я відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюся до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua., і які разом з Пам`яткою клієнта та Тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого я отримав шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюся із збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умовах та правилах вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін не можливе, банк повідомляє мене про зміни шляхом використання певних умов і правил каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням моєї згоди і повного безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Із змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватися самостійно на офіційному сайті банка privatbank.ua.» (а.с. 14).

Умови надання кредитного ліміту обумовлені сторонами у Паспорті споживчого кредиту, який також підписаний ОСОБА_1 05 лютого 2018 року та його копія, надана суду, належним чином завірена банком (а.с. 12-13).

Даними виписки за картковим рахунком № НОМЕР_2 підтверджується, що відповідач фактично користувалася кредитним лімітом, який збільшено банком до 13500 грн (а.с. 68-76).

Суд першої інстанції, допустив неповне з`ясування обставин справи, залишив поза увагою факт підписання ОСОБА_1 . Паспорта споживчого кредиту 05 лютого 2018 року, саме у день підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що свідчить про ознайомлення позичальника з умовами кредитування при укладенні договору та узгодження сторонами істотних умов кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом та розміру процентної ставки.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про неактуальність інформації у підписаному відповідачем Паспорті споживчого кредиту, оскільки саме з зазначеними умовами був ознайомлений та погодився ОСОБА_1 у момент укладення кредитного договору, тому саме на обумовлених сторонами умовах здійснювалося кредитування за договором від 05 лютого 2018 року. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність застосування до правовідносин між сторонами умов кредитування, актуальних у банку на день звернення з позовом.

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Паспорту споживчого кредиту, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та прострочених відсотках.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом правильно встановлено, що в Анкеті-заяві позичальника від 05 лютого 2018 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Заяву позичальника, Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг», як невід`ємні частини спірного договору, а також на Паспорт споживчого кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05 лютого 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14 липня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» ОСОБА_1 була надана інформація про споживчий кредит і ним 05 лютого 2018 року підписаний Паспорт споживчого кредиту, що згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору (а.с. 12-13).

Так, матеріалами справи доведено, що відповідач, підписавши Паспорт споживчого кредиту, погодився із встановленням відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань з своєчасного повернення кредиту: штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії: процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4% (ліміт кредиту до 50000 грн), 84% (ліміт кредиту до 75000 грн).

Надаючи критичну оцінку Паспорту споживчого кредиту, підписаному відповідачем при укладенні кредитного договору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що викладена у ньому інформація щодо умов кредитування є неактуальною, оскільки в момент його підписання ОСОБА_1 ознайомився і погодився з такими умовами надання кредиту та орієнтованою загальною вартістю кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування, що посвідчив своїм особистим підписом.

Заперечень щодо умов та підписання вказаного паспорту споживчого кредиту відповідач суду не надав.

Розрахунок заборгованості за простроченими відсотками проведений позивачем на умовах, визначених у Паспорті споживчого кредиту та погоджених відповідачем.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам справи, так як матеріалами справи доведено, що підписаний відповідачем 05 лютого 2018 року Паспорт споживчого кредиту є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору б/н від 05 лютого 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 лютого 2018 року в розмірі 13927,86 грн, я яких: 11267,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2660,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги та позову, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 2270 грн фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 3405 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2021 року скасувати і прийняти постанову.

Задовольнити позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 лютого 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 11267 гривень 47 копійок заборгованості за тілом кредиту, 2660 гривень 39 копійок заборгованості за простроченими відсотками, а всього 13927 гривень 86 копійок заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 лютого 2018 року.

Стягнути ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 2270 гривень компенсації судового збору за подання позову та 3405 гривень компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко