Справа № 749/1071/21
Номер провадження 2/749/87/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2022 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Шаповал З.О.

секретаря Мирошниченко А.М.

представника позивача ОСОБА_2.

представника відповідача Рожко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ, у режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв"язку ЄСІТС «Еasycon», цивільну справу №749/1071/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про захист прав споживачів,-

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», про захист прав споживачів, у якому просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно списані кошти в сумі 8966,66 грн. за період з 29 жовтня 2020 року по 10 липня 2021 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у провадженні Щорського районного суду Чернігівської області перебувала цивільна справа №749/1004/20 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів. Позовна заява АТ КБ «Приватбанк» датована 08 жовтня 2020 року. У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 15 859,52 грн. за кредитним договором б/н від 13.10.2010 року, яка складалася із заборгованості за тілом кредиту - 15 859,52 грн. і утворилася станом на 05.10.2020 року. У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» безпідставно списані кошти в сумі 19020,05 грн.. Вказану суму відповідач АТ КБ «Приватбанк» списав з неї станом на 05.10.2020 року.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області 12 квітня 2021 року у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання незаконними дій, зобов`язання припинити утримання коштів задоволено частково, а саме стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти у розмірі 19020, 05 гривень. У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. Назване рішення суду першої інстанції залишено без змін та набрало законної сили 29 липня 2021 року. При прийнятті рішення про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 наведеної вище суми, Щорським районним судом Чернігівської області було встановлено, що банк списав кошти з її рахунку у зв`язку наявністю у неї боргових зобов`язань за договором б/н від 13 жовтня 2010 року, однак такі дії банку щодо списання коштів є неправомірними, оскільки договірне списання коштів вказаним договором у вигляді анкети-заяви не передбачено. Поки тривав судовий процес по справі № 749/1004/20 відповідач АТ КБ «Приватбанк» з 29 жовтня 2020 року до 10 липня 2021 року включно, кожного місяця продовжував автоматично списувати кошти з її рахунку. За цей період відповідачем безпідставно було списано 8966,66 грн.

Зазначене стало підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Наголосила на тому, 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримала дебетову, зарплатну картку та жодних кредитних карток не отримувала. Вказувала на тому, що відповідач продовжує списувати кошти з зарплатної картки на погашення неіснуючого боргу. Відповідач жодних доказів на підтвердження наявності якогось боргу у позивача не надав тоді як рішенням Щорського районного суду Чернігівської області 12 квітня 2021 року у справі № 749/1004/20 Банку відмовлено у стягнення боргу через фактичну його сплату.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в позові з мотивів викладених у відзиві. Підтвердив, що 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклала новий договір та те що після рішення Щорського районного суду Чернігівської області 12 квітня 2021 року у справі № 749/1004/20, позивач жодних кредитних карток та кредитів у АТ КБ «Приватбанк» не брав.

18 січня 2022 року до суду надійшов відзив згідно якого, представник відповідача вказує, що рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року по справі №749/1004/20 ОСОБА_1 були видані кредитні картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відповідно до заяви від 13 жовтня 2010 року і саме на погашення заборгованості за вказаними картками банком проводилося автоматичне списання коштів з дебетної картки позивачки. Видача ОСОБА_1 інших кредитних карток вказаним рішенням суду не встановлено. На погашення заборгованості за кредитною карткою № НОМЕР_1 банком були списані кошти лише в сумі 2656,50 грн. за період з 29 жовтня 2020 року по 28 грудня 2020 року. Подальше списання коштів відбувалося на іншу картку (відображена у виписці з номером НОМЕР_3 ), яка була видана ОСОБА_1 згідно умов іншого договору, а саме договору банківського рахунку від 30 грудня 2020 року який не був предметом розгляду у справі №749/1004/20.

Заслухавши учасника справи, дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

14 листопада 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 15859, 52 грн. за договором № б/н від 13 жовтня 2010 року. Позовна заява надійшла до суду 26 листопада 2020 року.

29 грудня 2020 року від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та зустрічний позов про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно списаних коштів у розмірі 19020, 05 грн.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 12.04.2021 року у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання незаконними дій, зобов`язання припинити утримання коштів задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти у розмірі 19020, 05 гривень (дев`ятнадцять тисяч двадцять гривень 05 копійок). У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Назване рішення суду набрало законної сили 29 липня 2021 року.

Згідно абзацу першого десятої сторінки названого рішення вбачається, що підставою для відмову за первісним позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості було те, що АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно нарахував позивачу відсотки та пеню і включив їх до тіла кредиту. При цьому позивача за первісним позовом АТ КБ «ПриватБанк» не заперечував, що станом на 01 лютого 2017 року у відповідача ОСОБА_1 , була наявна заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4445, 81 грн та станом на 16 березня 2018 року сума у вказаному розмірі була сплачена.

За змістом ч.4 ст. 82 ЦК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав про особливості застосування інституту преюдиції.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 922/643/19). При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 916/1041/17).

Таким чином названим судовим рішенням встановлено, що у ОСОБА_1 , відсутня заборгованість за договором № б/н від 13 жовтня 2010 року за яким АТ КБ «ПриватБанк» відкрило ОСОБА_1 кредитний рахунок та видало кредитні картки № НОМЕР_4 081 від 13 жовтня 2010 року з терміном дії до грудня 2013 року та № НОМЕР_2 від 18 грудня 2013 року з терміном дії до січня 2017 року (12 абзац 4 сторінки та 1 абзац 10 сторінки названого рішення суду).

Як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_5 та рахунку № НОМЕР_6 , що відкриті за угодою №SAMDNFF60 від 04 квітня 2013 року, з рахунку позивача за період з 29 жовтня 2020 року по 10 липня 2021 року автоматично списано 8966,66 грн:

29 жовтня 2020 року, 27 листопада 2020 року та 08 грудня 2020 року з рахунку № НОМЕР_6 тричі списано кошти в загальній сумі 2656,50 грн. для погашення заборгованості по картці НОМЕР_7 ;

28 січня 2021 року, 25 лютого 2021 року, 07 квітня 2021 року, 09 квітня 2021 року, 17 травня 2021 року, 07 червня 2021 року, 07 липня 2021 року 09 липня 2021 року та 10 липня 2021 року з рахунку № НОМЕР_5 списано кошти в загальній сумі 6 310,16 грн. для погашення заборгованості по картці НОМЕР_3 .

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції).

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції).

Згідно ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Десятим абзацом сторінки 10 рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року встановлено, що відповідач списав кошти з рахунку позивача у зв`язку наявністю у неї боргових зобов`язань за договором б/н від 13 жовтня 2010 року. Однак такі дії банку щодо списання коштів є неправомірними, оскільки договірне списання коштів вказаним договором у вигляді анкети-заяви не передбачено.

З огляду на зазначене, списання 29 жовтня 2020 року, 27 листопада 2020 року та 08 грудня 2020 року з рахунку № НОМЕР_6 коштів в загальній сумі 2656,50 грн. для погашення заборгованості по картці НОМЕР_7 , є неправомірне так як договірне списання коштів договором № б/н від 13 жовтня 2010 року не передбачено, що встановлено преюдиційним судовим рішенням та не спростовано відповідачем.

Що стосується сипання коштів 28 січня 2021 року, 25 лютого 2021 року, 07 квітня 2021 року, 09 квітня 2021 року, 17 травня 2021 року, 07 червня 2021 року, 07 липня 2021 року 09 липня 2021 року та 10 липня 2021 року з рахунку № НОМЕР_5 в загальній сумі 6 310,16 грн, суд зазначає наступне.

Так, 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 , підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, п. 1.4, якого передбачено, що повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта.

На підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг ОСОБА_1 , отримала нову дебетову, зарплатну картку, що не заперечувалось сторонами та підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_5 (а.с.8,9) згідно з якою 28.01.2021 року на вказаний рахунок вперше надійшла заробітна плата.

Оскільки преюдиційним рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року встановлено, що у ОСОБА_1 , відсутня заборгованість за договором № б/н від 13 жовтня 2010 року за яким АТ КБ «ПриватБанк» відкрило ОСОБА_1 кредитний рахунок та видало кредитну картку № НОМЕР_1 (12 абзац 4 сторінки та 1 абзац 10 сторінки названого рішення суду), а представник відповідача у судовому засіданні підтвердив той факт, що після наведеного рішення суду, позивач жодних кредитних карток та кредитів у АТ КБ «Приватбанк» не брав, звертаючи увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження отримання позивачем кредитної картки, що відображена у виписці з номером НОМЕР_3 , суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно списаних коштів у загальній сумі 8966,66 грн., підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки в силу вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 908, 00 грн підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 90, 95, 133, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів - задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , безпідставно списані кошти в сумі 8966,66 грн. за період з 29 жовтня 2020 року по 10 липня 2021 року.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50) на користь держави судовий збір у розмірі 908, 00 гривень (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у зазначений вище строк.

Повний текст рішення складено 31 травня 2022 року.

Суддя З.О.Шаповал