Справа № 211/1707/22
Провадження № 2/211/2474/22
17 червня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Сарат Н.О.,
при секретарі Зоріній С.М.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товарна біржа «Нове століття» про визнання договору міни нерухомого майна дійсним та визнання права власності,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 22 травня 1998 року, укладеного на Товарній біржі «Нове століття», посилаючись на відсутність нотаріального посвідчення. В обґрунтування позову зазначив, що 22 травня 1998 року він на підставі вказаного договору міни став власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір був укладений на Товарній біржі «Нове століття» та зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, однак нотаріально не посвідчений. На теперішній час він бажає розпорядитися належним йому нерухомим майном, однак не має можливості цього зробити, оскільки правоустановчі документи на домоволодіння оформлені з порушенням статті 227 ЦК України, тому просить задовольнити заявлені вимоги.
Ухвалою суду від 18 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання сторони повторно не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому вимогами статті 128 ЦПК України, відзиву не надала.
Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого.
Як встановлено судом, 22 травня 1998 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір обміну квартири, на підставі якого ОСОБА_1 , міняє належну йому трикімнатну квартирі, загальною площею 58,10 в.м., житловою 36,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належне відповідачу ОСОБА_2 домоволодіння, яке складається з шлаколитого житлового будинку «А-1», загльною площею 55,20 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м., шлаколитої літньої кухні «Б», шлаколитого сараю «В», цегляної вбиральні «Г», колодязя І, замощення ІІ, заборів 1,2, ворот 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 4 копія договору).
Право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке міське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 4 зворотна сторона).
Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору обміну виконали умови договору, передали один-одному об`єкти нерухомості, прийняли їх. Однак нотаріально сторони договір не посвідчили, він був укладений на товарній біржі, згідно тексту договору, такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу».
Відповідно до ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Так, згідно п.1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.
Відповідно до абз. 1 п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, яки виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або породжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» вказано, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Разом із тим, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 10 квітня 1998 року № 17-12/44 «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини). Якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно зі ст. 47 ЦК УРСР тягне недійсність договору.
Також у вказаному роз`ясненні звертається увага на те, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених.
Згідно зі статтею 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК УРСР).
Відповідно до частини першої статті 45, статті 47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.
Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі частини другої статті 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 101,102,105, 114, 226 ЦК ).
Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі частини другої статті 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 послався на те, що йому не було відомо про необхідність реєструвати біржовий договір у нотаріальній конторі, дізнався про обов`язковість нотаріального посвідчення він лише при зверненні щодо розпорядження домоволодінням, тому просить визнати дійсним спірний договір обміну нерухомого майна з тих підстав, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору.
Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Судом встановлено, що між сторонами мав місце договір обміну нерухомого майна, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає частина перша статті 227 ЦК УРСР, але він був письмо укладений та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом» та зареєстрований в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на товарній біржі були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає.
Тому суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 224, 225, 227 ЦК України (в редакції Закону 1963 року), ст.ст. 10, 12,13, 81, 141, 263, 265, 280-284 ЦПК України,суд ,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товарна біржа «Нове століття» про визнання договору міни нерухомого майна дійсним та визнання права власності - задовольнити.
Визнати дійсним договір обміну, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений та Товарній біржі «Нове століття», зареєстрований 22 травня 1998 року за реєстровим номером 1-254.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: шлаколитого житлового будинку «А-1», загальною площею 55,20 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м., шлаколитої літньої кухні «Б», шлаколитого сараю «В», цегляної вбиральні «Г», колодязя І, замощення ІІ, заборів 1,2, ворот 3, на підставі договору обміну нерухомого майна, який було укладено на товарній біржі «Нове століття», реєстровий номер № 1-254 від 22.05.1998 року.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 17 червня 2022 року.
Суддя: Н. О. Сарат