Справа № 638/1242/22
Провадження № 2/638/3376/22
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2022 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м.Харкова Невеніцина Є.В. знаходиться вищевказана цивільна справа.

23.02.2022 року через канцелярію суду позивачем подано заяву про відвід судді Невеніцина Є.В. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що судом не долучено доказів в обґрунтування вартості квартири, сайт, на який посилається суд, не існує, не надано оцінку доказів вартості квартири, наданих позивачем; оскільки відповідач не подав суду відзиву або заперечень на заяву про забезпечення позову, суд фактично перейняв на себе повноваження відповідача, чим порушив вимоги ЦПК України; суд вийшов за межі своїх повноважень, що вказує на особисту зацікавленість судді у результаті розгляду справи, також судом не дотримано положення ч.3 ст.153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про відвід судді та матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Ухвалою суду від 17.02.2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Статтями 36,37 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для відводу судді, мотиви, які вказані у заяві про відвід судді до даного вичерпного переліку не входять.

Також, відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пунктом 43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи, з матеріалів справи та заяви про відвід не вбачається.

Так, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборону на його відчуження, а саме на квартиру, що належить на праві власності відповідачу. Свою заяву обґрунтовує тим, що виходячи з поведінки та дій відповідача по відношенню до позивача у частині несвоєчасного виконання своїх зобов`язань за договором, строк виконання якого настав 01.01.2021 року, що свідчить про чисельне системне ігнорування законних вимог кредитора з боку боржника та відсутності у боржника будь-яких намірів виконати зобов`язання за договором у добровільному позасудовому порядку, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Судом при розгляді поданої заяви дотримано вимог ст.ст.149-153 ЦПК України, при цьому враховано, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Верховний Суд неодноразово зазначав, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен перевірити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема: чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову. Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Судом в ухвалі від 17.02.2022 року надано оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову та наведено мотиви відмови у задоволенні поданої заяви. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ч.1,3,4 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Тобто, суд має право викликати позивача для надання пояснень або додаткових доказів, проте це не є обов`язком суду.

Враховуючи викладене, доводи викладені у заяві про відвід судді є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відвід та по суті є незгодою з прийнятим процесуальним рішенням судді.

Згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

За змістом ч.3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені у заяві доводи про відвід судді є необґрунтованими, а тому питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив :

Визнати необґрунтованим заявлений позивачем відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, для вирішення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України у зв`язку з визнанням заявленого відводу судді необґрунтованим.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Є.В.Невеніцин