Провадження № 22-ц/802/586/22 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Осіпука В.В., Бовчалюк З. А.,

секретар Губарик К. А.,

з участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Будя С. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Вказувала про те, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2016 в даній цивільній справі № 161/8395/15-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» кредитну заборгованість в розмірі 18 274,98 швейцарських франків, що в еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ становлять 487 773,83 грн., а також судовий збір в розмірі 6 464,37 грн., по 3 232,18 грн. з кожного.

На підставі даного судового рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання в органи ДВС.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ було реструктуризовано зобов`язання (заборгованість) за кредитним договором, внаслідок чого обов`язок по сплаті визначених у рішенні суду грошових коштів припинився і на дату подання цієї заяви є повністю відсутній, а відтак це є правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 02.11.2016 на виконання судового рішення в цивільній справі № 161/8395/15-ц.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2022 року заяву задоволено.

Постановлено визнати виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 02.11.2016 за реєстраційним № 3262 у цивільній справі № 161/18395/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу вказує на законність ухвали суду першої інстанції і просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Стягувач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2016 в цивільній справі № 161/18395/15-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 059-2008-093 від 28.01.2008 в розмірі 18 274,98 швейцарських франків, що в еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ становлять 487 773,83 грн., а також судовий збір в розмірі 6 464,37 грн., по 3 232,18 грн. з кожного.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили та на його виконання Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист.

Відповідно до статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для цього зазначені у частині четвертій статті 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться інші передбачені законом підстави.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-ІХ (надалі - Закон № 1381-ІХ), який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

В липні 2021 року боржник ОСОБА_2 звернулась до стягувача АТ «Універсал Банк» з письмовою заявою про проведення реструктуризації зобов`язання за кредитним договором № 059-2008-093 від 28.01.2008 з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ.

Згідно з відповіддю АТ «Універсал Банк» № 2751 від 17.09.2021 за зверненням ОСОБА_2 банком - стягувачем було прийнято рішення провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором від № 059-2008-093 від 28.01.2008, як це передбачено Законом України «Про споживче кредитування».

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1381-ІХ проведення відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, є підставою для визнання судом відповідно до статті 432 Цивільного процесуального кодексу України таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документа, виданого для звернення до виконання рішення суду (ухваленого до дня проведення такої реструктуризації), яким передбачено стягнення грошових коштів та/або звернення стягнення на нерухоме майно. У разі визнання судом з цих підстав зазначеного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та в разі подання нової позовної заяви стороною справи, в якій було ухвалено рішення про визнання зазначеного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, таке рішення суду не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на викладене та те, що заборгованість боржника за договором споживчого кредитування в іноземній валюті за його заявою кредитодавцем-стягувачем АТ «Універсал Банк» була реструктуризована зі зміною валюти кредиту, встановленням нового графіку погашення кредиту, відповідно до вимог Закону України № 1381-ІХ, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню.

Доводи боржника щодо того, що Цивільне процесуальне законодавство України не передбачає залучення органу ДВС у справ щодо визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилковими з огляду на те, що особливість розгляду питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, полягає у тому, що воно розглядається на стадії виконання судового рішення, а тому органу ДВС, як орган який здійснює примусове виконання рішення суду, залучається до участі, як заінтересована особа, оскільки наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Доводи представника Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та ігнорування положень Закону України "Про виконавче провадження", в частині стягнення виконавчого збору, безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як апеляційний суд дійшов висновку, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, і встановивши обставини по справі у відповідності до норм права, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини обґрунтовано задовольнив заяву.

Згідно з приписами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: