справа № 367/4442/21 головуючий у суді І інстанції Мерзлий Л.В.
провадження № 22-ц/824/1288/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Владімірової О.К.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бучанської міської ради, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою та просив визнати недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та за поданням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 . ОСОБА_3 тривалий час страждає на психічні розлади, постійно перебуває на обліку у лікаря психіатра у Комунальному некомерційному підприємстві Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2» смт. Ворзель, що знаходиться за адресою: вул. Паркова, 4, смт Ворзель, м. Ірпінь, Київська область, з нервово-психічним захворюванням, що підтверджується довідкою КНП КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2» смт. Ворзель від 08 червня 2021 року. Внаслідок психічної хвороби ОСОБА_3 не може висловлювати свої думки, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому. У зв`язку з тим, що мати заявника не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними, потребує стороннього догляду, її необхідно визнати недієздатною та призначити опікуна. Заявник має можливість дбати про свою матір, створювати необхідні побутові мови, забезпечувати її доглядом та лікуванням, а також захищати її права та інтереси.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що висновком судово-психіатричної експертизи та поясненнями експерта, наданими у судовому засіданні, підтверджено наявність обставин для визнання ОСОБА_3 недієздатною. Встановлення обставин щодо наявності у діях особи стійкого психічного розладу та нездатності нею усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними вже саме по собі вказує на наявність в такої особи потреби у постійному сторонньому догляді, а тому ненадання експертом відповіді на питання про наявність у ОСОБА_3 потреби у сторонньому догляді жодним чином не спростовує обставин щодо наявності у неї стійкого психічного розладу та нездатності нею усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відсутність у висновку експерта відповіді на питання з якого часу ОСОБА_3 страждає на психічне захворювання також не спростовує обставин щодо наявності у неї хронічного, стійкого психічного розладу та неможливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У матеріалах справи наявне подання органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення заявника опікуном ОСОБА_3 .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 (а.с.16).

Згідно довідки КНП КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2» від 08 червня 2021 року ОСОБА_3 знаходиться на лікуванні з 02 червня 2021 року по теперішній час (а.с.21).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2021 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання». Згідно даної ухвали на вирішення експертизи були поставлені наступні питання: «Чи страждає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічне захворювання, якщо страждає, то на яке захворювання та з якого часу? Чи може ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними? Чи потребує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з її психічним станом, постійного стороннього догляду?

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 117-ц від 29 липня 2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 страждає на судинну деменцію (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба). За своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може (а.с.91).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наданий висновок експертів не є повним, у не зазначено чи є захворювання, на яке страждає ОСОБА_3 хронічним, стійким психічним розладом. Зібрані у справі докази, вказують про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , про визнання особи недієздатною.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Законодавство України про судову експертизу складається також з інших нормативно-правових актів, зокрема Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865 (далі - Порядок).

У пункті 17 Порядку зазначено, що під час проведення амбулаторної та стаціонарної СПЕ особа встановлюється за документами, що посвідчують її особу. З метою з`ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу експерти проводять психіатричний огляд, оцінюють об`єктивний анамнез, включаючи дані про спадковість психічних розладів, особливості психічного розвитку, сімейний і соціальний статус, особливості реагування на різні життєві ситуації, психічні травми, особливості психічного стану та поведінки під час проведення СПЕ та в період дій, з приводу яких ведеться провадження у цій справі. Експерти оцінюють особливості зовнішнього вигляду, міміки, руху і мови особи, щодо якої проводиться СПЕ, а також її манеру триматися під час обстеження. У разі виявлення короткочасних порушень свідомості описують їх тривалість, зовнішні прояви (збліднення шкірних покривів, наявність додаткових рухів тощо) для уточнення характеру патологічного стану.

За положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений». У випадку відсутності у тексті експертного дослідження відомостей про час, з якого особа страждає на психічні захворювання, відсутність категоричного висновку щодо наявності в особи саме хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, такий висновок є недостатнім для визнання особи недієздатною.

Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права викладено в Постанові Верховного Суду України в постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16, яка в свою чергу застосовується Верховним Судом (справи 520/21101/18, 636/398/19 та ін.).

З наявного у матеріалах справи висновку судово-психіатричної експертизи № 117-ц від 29 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 страждає на судинну деменцію (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба). За своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може (а.с.91).

В той же час, в зазначеній експертизі відсутній категоричний висновок щодо наявності в ОСОБА_3 саме хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, а, отже, такий висновок є недостатнім для визнання особи недієздатною і суд першої інстанції надав належну оцінку зазначеним обставинам.

Крім того, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до зазначеної норми, судово-психіатрична експертиза може бути проведена виключно державними спеціалізованими установами, до яких обрана заявником установа не відноситься, оскільки є установою комунальної форми власності, що прямо протирічить вимогам закону.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення заяви відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 жовтня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 27 травня 2022 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.