КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2042/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 361/8561/18

20 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі -Панчошній К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Радзівіл А. Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

18 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі свідоцтв про право власності від 07.03.2017 року та 20.07.2007 року, виданих виконкомом Броварської міської ради, йому на праві власності належать нежилі приміщення загальною площею 42,3 кв.м., 35,7 кв.м, 28,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 . Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване в Броварському бюро технічної інвентаризації.

Зазначає, що відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 , яка розташована над приміщеннями, які належать йому.

28.07.2018 року, близько 08 год. 00 хв.,ним було виявлено затоплення належних йому нежилих приміщень із квартири відповідача. Згідно з актом обстеження комісії ЖЕС ПРАТ БЗЗК від 28.07.2018 року залиття відбулось внаслідок прориву крану водопостачання в офісі (квартирі) АДРЕСА_2 . Вказані обставини підтверджуються також висновком Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області від 26.11.2018 року та листом начальника Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області від 27.11.2018 року.

Зазначає, що відповідно до висновку ТОВ ?Агенство експертної оцінки України? ринкова вартість проведення відновлювального ремонту з податком на додану вартість становить 649272,00 грн. За проведення експертизи позивач сплатив 2500,00 грн.

Після залиття приміщень відповідач ОСОБА_1 відмовився відшкодувати вартість відновлювального ремонту. Крім того, неправомірними діями відповідача йому також спричинені суттєві моральні страждання, оскільки у зв`язку із залиттям належних йому на праві власності нежитлових приміщень, він не має можливості користуватися ними та здавати їх в оренду або використовувати в інших цілях.

З огляду на вище викладене, просив суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 670279,00 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн., кошти сплачені за проведення експертизи у розмірі 2500,00 грн., судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 7003,00 грн. та 70,00 грн. за сплату судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завданувнаслідок залиття приміщень АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду в розмірі 96 760 грн. 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1677 грн. 44 коп. судового збору та 2500 грн. за оплату складання Звіту про оцінку майна від 01.08.2018 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з такими рішенням суду першої інстанції, 10 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що перед закриттям підготовчого засідання і призначенням даної справи до судового розгляду по суті, його представник повідомив суду, що належне йому нежитлове приміщення № 47, яке розташоване над підвальними приміщеннями позивача ОСОБА_2 АДРЕСА_3 , та в якому 28 липня 2018 р. тріснув кран (вентиль) і відбулось витікання холодної води, перебувало в оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , яка зобов`язувалась утримувати орендоване приміщення в належному стані, про що є відповідні докази.

В подальшому, 23 листопада 2020 року через канцелярію суду він подав заяву про приєднання доказів, зокрема, засвідчених копій договору оренди № Оф15 від 04.01.2018 року, а також зазначав, що не заперечуватиму в разі, якщо позивач заявить клопотання про заміну сторони відповідача з нього на орендаря вказаного нежитлового приміщення, проте такого клопотання заявлено не було.

Вважає, що належним відповідачем у даній справі є фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , адже саме вона здійснювала постійне користування цим приміщенням протягом строку з 01.02.2018 року до 31.01.2019 року.

Також, вважає, що суд першої інстанції незаконно стягнув із нього на користь позивача 2500,00 грн за оплату звіту про оцінку майна від 01.08.2018 року, оскільки такий звіт взагалі не було взято судом до уваги.

Звертає увагу, що суд першої інстанції також необґрунтовано стягнув з нього моральну шкоду, оскільки вважає, що розмноження плісняви і грибку в належних позивачу приміщеннях є наслідком неналежного утримання ним цих підвальних приміщень та безгосподарської поведінки самого позивача.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Зазначав, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язанннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи защначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У поданому до суду першої інстанції відзиві на позов відповідач посилався на те, що належне йому на праві власності нежиле приміщення АДРЕСА_2 , яке було придбане 28.10.2009 року разом із вмонтованим краном водопостачання холодної води, який тріснув 28.07.2018 року, він здав в оренду 04.01.2018 року, кран був закритим , не протікав, він ним не користувався. Дорікати орендарю в неналежному користуванні краном він не має підстав, оскільки сам переконався в тому, що він перебуває в технічно справному стані та не мав сумнів щодо його якості, а тому вважає, що його вини в тому, що кран тріснув і відбулося затіканння води у приміщення, що належать позивачу ОСОБА_2 , немає. Лише в апеляційній скарзі відповідач став посилатись на те, що належним відповідачем у даній справі є орендар належного йому на праві власності нежитлового приміщення АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_3 . При цьому в матералах справи немає жодного доказу на підтвердження того, що прорив карану водопостачання відбувся саме з вини ОСОБА_3 , внаслідок неналежного користування ним. Кран, в результаті прориву якого відбулося залиття, був старим, зношеним і не був своєчасно замінений власником ОСОБА_1 , а тому саме він повинен нести відповідальність по відшкодуванню завданої матеріальної та моральної шкоди. Вважає, що йому внаслілок залиття його приміщень було завдано відповідачем матеріальної шкоди у розмірі, визначеному у висновку ТОВ " Агенство експертної оцінки України" від 17 вересня 2018 року. Однак, рішення суду першої інстанції в частині розміру шкоди він не оскаржував в силу того, що його син потрапив у ДТП і перебував на лікуванні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мозговий Олександр Олександрович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіланнні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень № 9 (42,3 кв.м.), 11 ( 28,5 кв.м.), 12 (35,7 кв.м.) у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19640512 від 20.07.2007 року (а.с. 13-16).

Відповідач ОСОБА_1 є власником вбудованого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61,4 кв.м. відповідно до договору купівлі-продаджу вбудованого приміщення, укладеного 28 січня 2009 року між Громадською організацією " Народна кредитна спілка " Добробут" та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Савера Л.Л. 28 січня 2009 року.

28 липня 2018 року відбулося залиття нежитлових приміщень № 9 (42,3 кв.м.), 11 ( 28,5 кв.м.), 12 (35,7 кв.м.) у будинку АДРЕСА_1 , належних позивачу.

Як вбачається з Акта від 28.07.2018 року, складеного комісією у складі старшого майстра ЖЕКу ОСОБА_5 , працівника ЖЕКу ОСОБА_6 , сусіда нежитлового приміщення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та власника ОСОБА_9 , обстеженням цокольних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , офіс 36,43 кв.м., офіс 27,84 кв.м., офіс 42,80 кв.м. на предмет залиття встановлено, що залиття відбулося внаслідок прориву крану водопостачання в офісі № 47 ОСОБА_1 , що знаходиться на першому поверсі. У вказаних нежитлових приміщеннях виявлено пошкодження всієї мережі електрики. У приміщенні 28,5 пошкодження по всій стелі та стінах, покриття підлоги все взбухло, плінтуси, залите підвіконня. У приміщенні офісу 42, 80 кв.м. пошкоджені стіни з лівої сторони, також виявлено затікання води під лінолеум та плінтуси. Приміщення коридора система між кімнатами пошкоджена: обвал підвісної стелі, залиття стелі, повне залиття стін, дверних пройомів, дверей зі зміщенням, залиття дивану з покриттям, підлоги з ковровим покриттям та плінтусів. В приміщенні туалету -залиття стелі та стін. Кладова - залиття стелі. Приміщення вхідна система коридор пошкодження: залиття стелі, залиття стін з обоями, спостерігаєтся відшарування, а також відшарування фарби у дверному пройомі, залиття підлоги з ковровим покриттям, плінтусу, пошкодження лавки внаслідок намокання та відшарування покрівлі. У приміщенні 27,84 кв.м. виявлене залиття стін та стелі, дверних пройомів та відшарування гіпсокартону, а також дверних кутів, повне залиття підлоги з ковровим покриттям, дивану, столів у кількості 3 шт. та лавки, особистих речей, плінтусів.

Звітом ТОВ ''Агенство експертної оцінки України", складеного 17 вересня 2018 року, щодо проведення відновлювального ремонту нежитлових приміщень АДРЕСА_3 , який надав позивач, зазначено суму ринкової вартості відновлювального ремонту для відшкодування матеріальних збитків із податком на додану вартість становить 649 272 грн. (а.с. 17-93 т.1).

17 липня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. була призначена у даній справі судова будівельно-технічна експертиза.

Відповідно до висновку судового експерта ТОВ " Судова незалежна експертиза України" Комашко Романа Вікторовича № СЕ-1227-1-1118.19 від 30.10.2019 року, який надійшов до суду 15.11.2019 року, ймовірною технічною причиною залиття нежитлових приміщень: № 9 площею 42,3 кв.м., №11 площею 28,5 кв.м. та № 12 площею35,7 кв.м., належних ОСОБА_2 , розташованих у підвалі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 є потрапляння води крізь конструктивні елементи перекриття із вище розташованих приміщень офісу № 47 ОСОБА_1 внаслідок прориву крану підключення підводки умивальника туалету, а також ймовірного потрапляння вологи ззовні шляхом інфільтрації через огороджувальні конструкції та підлогу. В свою чергу відсутність в приміщеннях вентиляції та опалення погіршує стан мікроклімату, що впливає на появу та розмноження грибка і плісняви на поверхнях, які руйнують оздоблювальне покриття та конструктивні елементи приміщень.

Розмір матеріальної шкоди, що завдано внаслідок залиття нежитлових приміщень АДРЕСА_3 , що сталося 28 липня 2018 року внаслідок прориву крану водопостачання в офісі № 47 який розташований на першому поверсі вказаного багатоквартирного житлового будинку, становить: 96760 грн. 30 коп. з урахуванням ПДВ

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану внаслідок залиття приміщень АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду в розмірі 96 760 грн. 30 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп., суд першої інстанції посилався на доведеність факту залиття квартири позивача з вини відповідача, завдані внаслідок залиття квартири збитки відповідачем позивачу не відшкодовані, відповідачем не надано суду доказів на спростування його вини у вказаному залитті, розмір завданої матеріальної шкоди відповідно до висновку судового експерта ТОВ " Судова незалежна експертиза України" Комашко Романа Вікторовича № СЕ-1227-1-1118.19 від 30.10.2019 року становить суму 96 760 грн.30 коп. та підлягає стягненню з відповідача, враховуючи наведені обгрунтування позивача щодо завданої йому моральної шкоди та надані докази, обгрунтованим є відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такимивисновками суду першої інстанції в повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Факт залиття нежитлових приміщень АДРЕСА_3 , власником яких є позивач ОСОБА_2 , підтверджується актом від 28.07.2018 року, складеним комісією у складі старшого майстра ЖЕКу ОСОБА_5 , працівника ЖЕКу ОСОБА_6 , сусіда нежитлового приміщення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та власника ОСОБА_9 , обстеження цокольних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , офіс 36,43 кв.м., офіс 27,84 кв.м., офіс 42,80 кв.м. Причиною залиття вказаних приміщень вказано прорив крану водопостачання в офісі № 47 ОСОБА_1 , що знаходиться на першому поверсі.

Відповідно до висновку судового експерта ТОВ " Судова незалежна експертиза України" Комашко Романа Вікторовича № СЕ-1227-1-1118.19 від 30.10.2019 року, який надійшов до суду 15.11.2019 року, ймовірною технічною причиною залиття нежитлових приміщень: № 9 площею 42,3 кв.м., №11 площею 28,5 кв.м. та № 12 площею35,7 кв.м., належних ОСОБА_2 , розташованих у підвалі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 є потрапляння води крізь конструктивні елементи перекриття із вище розташованих приміщень офісу № 47 ОСОБА_1 внаслідок прориву крану підключення підводки умивальника туалету, а також ймовірного потрапляння вологи ззовні шляхом інфільтрації через огороджувальні конструкції та підлогу.

Визначаючи розмір збитків, завданих позивачу внаслідок затоплення належних йому на праві власності нежитлових приміщень, суд першої інстанції послався в рішенні на висновок судового експерта ТОВ " Судова незалежна експертиза України" Комашко Романа Вікторовича № СЕ-1227-1-1118.19 від 30.10.2019 року, який надійшов до суду 15.11.2019 року, і був проведений на підставі ухвали судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2019 року і визнав неналежним доказом у справі звіт ТОВ ''Агенство експертної оцінки України", складений 17 вересня 2018 рокуна замовлення позивача.

Надаючи оцінку вказаним висновку та звіту, суд першої інстанції обгрунтовано послався в судовому рішенні на те, що із наданого звіту вбачається, що він не містить відміток про обізнаність оцінювача ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та що висновок підготовлено для подання до суду. Окрім того, ані Звіт, ані кошторис на ремонтні роботи, дефектний акт, форма довідки договірної ціни комерційна на ремонт офісних приміщень за адресою АДРЕСА_3 , що здійснюється в 2018 році не містять підпису оцінювача ОСОБА_10 , та особи, яка склала вказані документи, дати їх складання/затвердження, а тому не відповідає вимогам ст.ст. 10,12 Закону України ''Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а тому суд не може прийняти до уваги Звіт ТОВ ''Агенство експертної оцінки України" складений 17 вересня 2018 року, як належний та допустимий доказ на підтвердження розміру вартості відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям.

Висновок судового експерта ТОВ "Судова незалежна експертиза України" Комашко Романа Вікторовича № СЕ-1227-1-1118.19 від 30.10.2019 року, який надійшов до суду 15.11.2019 року, було складено судовим експертом на підставі ухвали судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 17 липня 2019 року, експерт попереджений судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. У вказаному висновку експерт встановив ймовірну причину залиття належних позивачу нежитлових приміщень - потрапляння води крізь конструктивні елементи перекриття із вище розташованих приміщень офісу № 47 ОСОБА_1 внаслідок прориву крану підключення підводки умивальника туалету, а також врахував і ймовірне потрапляння вологи ззовні шляхом інфільтрації через огороджувальні конструкції та підлогу та відсутність в приміщеннях вентиляції та опалення, що погіршує стан мікроклімату, що впливає на появу та розмноження грибка і плісняви на поверхнях, які руйнують оздоблювальне покриття та конструктивні елементи приміщень, а тому розмір матеріальної шкоди визначив в сумі 96760 грн. 30 коп.

Колегія судлів погоджується з такими висновками суду першої інстанцї так як вони грунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, наданих суду доказах та вимогах закону.

Свою вину у завданій позивачці шкоді відповідачем не спростовано.

Просилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що належне йому нежитлове приміщення № 47, яке розташоване над підвальними приміщеннями позивача ОСОБА_2 АДРЕСА_3 , та в якому 28 липня 2018 р. тріснув кран (вентиль) і відбулось витікання холодної води, перебувало з 01.02.2018 року до 31.01.2019 року в оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , яка зобов`язувалась утримувати орендоване приміщення в належному стані, здійснювала постійне користування цим приміщенням протягом строку оренди, а тому саме вона є належним відповідачем у справі, колегія суддів відхиляє, з оглялу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2020 року відповідачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву про приєднання доказів, в якій він просив приєднати до справи в якості доказів копію договору № Оф 15 оренди нежитлового приміщення від 04 січня 2018 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 ( орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар). Відповідно до умов п.1 вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користуваненя приміщення і майно, що знаходиться в ньому за адресою : АДРЕСА_2 , корисна площа 61,4 кв.м., на першому поверсі, яке складається з трьох кімнат. Строк оренди складає один рік і вступає в дію з 01 лютого 2018 року до 31 січня 2019 року. Вказані докази були долучені судом до справи в судовому засіданні 12.03.2021 року.

Згідно вимог п. 2.1 цього договору, нежиле приміщення та майно, передане для використання, повинні бути передані орендодавцем і прийтяті орендарем після підписання цього договору і акта прийому-передачі.

Відповідно до акту прийому-передачі приміщення від 08.01.2018 року, ОСОБА_1 ( орендодавець) передав, а ОСОБА_3 ( орендар) прийняла нежитлове приміщення, розташоване за адресою : АДРЕСА_2 . В пункті 3 вказаного акту зазначено, що приміщення та майно передані в стані та наявності : стіл офісний - три шт.; стілець офісний- 9 шт.; шафа офісна- три шт.; душова кабіна- одна шт., унітаз-одна шт.; раковина- одна шт.; телефонний апарат Панасонік - одна шт.; блок пожежної сигналізації - одна шт.; блок охоронної сигналізації- одна шт. Недоліки приміщення та майна на день передачі в акті не зазначені.

Згідно умов п.6.1. договору оренди, орендар зобов`язаний усувати наслідки аварій, які виникли в примішенні виключно з вини орендаря, не робити перебудування та перепланування приміщення.

Пункт 6.4 договору оренди визначає, що у випадку пошкодження або знищення( псування) майна , з вини орендаря або третіх осіб, орендар відшкодовує орендодавцю заподіяну такими діями чи бездіяльністю школу в повному обсязі або за згодою орендодавця проводить за свої кошти ремонт майна.

У відповідності до вимог п.8.1 договору оренди, орендар несе відповідальність за утримання приміщень в належному технічному стані та зобов`язується дотримуватись санітарних норм та протипожежних норм, а також правил техніки безпеки та охорони праці в орендованоних приміщеннях.

Надаючи вказані докази до суду, відповідач зазначив лише про те, що він не буде заперечувати, в разі якщо позивач заявить клопотанння про заміну сторони відповідача у справі з нього на орендаря вказаного приміщення. Матеріали справи не містять обгрунтувань відповідача та наданих ним доказів на підтвердження вчинення орендарем належного йому на праві власності нежитлового приміщення № 47 ОСОБА_3 будь-яких порушень умов договору оренди щодо утримання та експлуатації орендованого приміщення та наявного у ньому майна, в тому числі і труб унітаза та умивальника.

З пояснень самого відповідача, викладених у відзиві на позов, вбачається, що він посилався на те, що у нього відсутні підстави дорікати орендарю в неналежному користуванні вмонтованим краном водопостачання холодної води, який тріснув 28 липня 2018 року з невідомих йому причин, так як до цього у нього не було жодних сумнів у якості вказаного крану чи його справності. Порсилався також на те, що 28 липня 2018 року, приблизно о 07 годині ранку він був цьому офісі, кран був закритим і не протікав .

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення орендарем ОСОБА_3 порушень умов договору оренди нежитлового приміщення, що призвело до пошкодження крану підключення підводки умивальника туалету та залиття приміщень позивача, а тому його доводи щодо покладення відповідальності за завдану позивачу шкоду на орендаря нежитлового приміщення АДРЕСА_2 ОСОБА_3 є безпідставними.

Таким чином, встановивши доведення позивачем факту залиття його нежитлових приміщень АДРЕСА_3 з вини відповідача ОСОБА_1 внаслідок прориву крану підключення підводки умивальника туалету у належному відповідачу на праві власності нежитловому приміщенні АДРЕСА_2 , надавши оцінку звіту та висновку щодо розміру завданої шкоди, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку , що завдана позивачу шкода в сумі 96700 грн. 30 коп. підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті нежитлових приміщень АДРЕСА_3 , які належать на праві власності позивачу ОСОБА_2 ,хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції також необґрунтовано стягнув з нього моральну шкоду, оскільки вважає, що розмноження плісняви і грибку в належних позивачу приміщеннях є наслідком неналежного утримання ним цих підвальних приміщень та безгосподарської поведінки самого позивача, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що моральна шкода шкода завдана позивачу внаслідок порушення його прав, пошкодження його майна з вини відповідача, що призвело до завдання йому душевних страждань, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя та відновлення порушеного права . Вказані факти та обставини знайшли своє підтверження під час розглялу справи, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність визначених ст.ст. 23,1167 ЦК України підстав для відшкодування відповідачем завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно стягнув із нього на користь позивача 2500,00 грн за оплату звіту про оцінку майна від 01.08.2018 року, оскільки такий звіт взагалі не було взято судом до уваги, то колегія судлів вважає вказані доводи скарги обгрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141 - 142 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем було надано суду звітом ТОВ ''Агенство експертної оцінки України", складеного 17 вересня 2018 року, щодо проведення відновлювального ремонту нежитлових приміщень АДРЕСА_3 , відповідно до якого ринкова вартість відновлювального ремонту нежитлових приміщень відповідача становить 649 272 грн . Вартість виконаних робіт становить суму 2500,00 грн., які були сплачені позивачем на рахунок ТОВ " Агенство Експертої оцінки України" 17 вересня 2018 року. Проте, вказаний звіт ТОВ ''Агенство експертної оцінки України" був визнаний судом першої інстанції неналежним доказом. В основу судового рішення було покладено висновок судового експерта ТОВ " Судова незалежна експертиза України" Комашко Романа Вікторовича № СЕ-1227-1-1118.19 від 30.10.2019 року, судова будівельно-технічна експертиза була призначена 17 липня 2019 року на підставі клопотання відповідача ОСОБА_1 ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. Оплата вартості вказаної експертизи була покладена судом на відповідача і була ним здійснена 09.09.2019 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягенення з відповідача на користь позивача витрат на оплату вартості звіту ТОВ ''Агенство експертної оцінки України", складеного 17 вересня 2018 року в сумі 2500,00 грн., а тому апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 500,00 грн. за складання звіту про оцінку майна від 17 вересня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат за складання звіту про оцінку майна від 17 вересня 2018 року у розмірі 2 500,00 грн. В інший частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 133, 141,142, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнитичастково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 500,00 грн. за складання звіту про оцінку майна від 17 вересня 2018 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат за складання звіту про оцінку майна від 17 вересня 2018 року у розмірі 2 500,00 грн.

В інший частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 січня 2022 року.

Головуючий: Судді: