ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Херсон

Номер справи: 659/97/21

Номер провадження: 22-ц/819/242/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Радченка С.В.,

Семиженка Г.В.

секретар Плохотніченко А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агродом"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродом» на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року та додаткове рішення від 09 серпня 2021 року, у складі судді Цесельської О.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року адвокат Андросюк І.С., який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати договір оренди землі від 01.01.2009 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агродом», зареєстрований у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії ДП Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.05.2009 року за № 05.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником земельної ділянки загальною площею 7,15 га, що розташована на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області. 01.01.2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі строком на 15 років, орендна плата становить 2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у грошовій формі, що становить 2094 грн на рік та вноситься у два строки: 15 серпня та 15 грудня. Представник позивача зазначає, що несплата позивачці відповідачем орендної плати в 2011, 2014 та 2019 роках є систематичною несплатою орендної плати, що в свою чергу є підставою для припинення права користування земельною ділянкою на підставі ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» та ст. 141 Земельного кодексу України, шляхом розірвання договору оренди. За інші роки виплата орендної плати здійснювалась всупереч строкам визначених п.11 договору оренди. Таким чином, зазначає, що п.37 договору оренди встановлено додаткову підставу для розірвання цього договору, а саме несплата орендної плати у встановлені терміни, тому вважає, що договір оренди може бути розірвано в судовому порядку на підставі несплати орендної плати у встановлені терміни або сплати орендної плати з порушенням строків встановлених договором.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі, укладений 01 січня 2009 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агродом", зареєстрований у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії ДП Центру ДЗК 30 грудня 2008 року № 40. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" 908 гривень витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 09 серпня 2021 року стягнуто на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 в період з 01.01.2007 року по 31.12.2019 року, та видаткових касових ордерів ТОВ «Агродом» про виплату позивачці орендної плати в 2007-2020 років, вбачається що відповідач ТОВ "Агродом" систематично (більше двох разів) допускав порушення умов договору щодо орендної плати, а саме - мали місце несплата передбаченої договором орендної плати в 2011, 2014 році, 2019 роках. Також, в порушення вимог п.11 Договору оренди, виплата орендної плати позивачці у 2009 - 2010, 2013 - 2018 роках здійснювалася не у строки виплати орендної плати - 15 серпня та 15 грудня.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи представника відповідача, що орендна плата, починаючи з 2009 року виплачувалась позивачці наперед, оскільки договором оренди землі виплата орендної плати наперед не передбачена, а додаткові угоди до цього договору оренди щодо внесення змін в частині строків та порядку виплати орендної плати сторони не укладали. Крім цього, судом не встановлено в ході судового розгляду та не надано доказів, що орендна плата позивачу сплачувалась наперед за відповідною заявою, як і підтвердження того, що виплата орендної плати за всі роки здійснювалась у більшому розмірі з розрахунку наперед, а не за поточний рік. Суд першої інстанції не прийняв до уваги наданий представником відповідача, як доказ видатковий касовий ордер від 21.05.2009 року про отримання позивачкою орендної плати за землю за 2009, 2010, 2011 рік в сумі 8007 гривень 72 копійки, оскільки у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України відсутні дані про надходження доходу позивачки від ТОВ "Агродом" відповідно до сум, зазначених у наданих представником позивача видаткових касових ордерах. Також суд не прийняв до уваги долучені представником відповідача заяви, складені про намір ОСОБА_1 отримувати орендну плату наперед, оскільки вказані заяви не містять відомостей щодо прийняття та реєстрації таких заяв ТОВ "Агродом" у відповідному Журналі реєстрації вхідної документації товариства, а відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані заяви є недостовірними доказами.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції та додаткове рішення звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агродом». Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем належними та допустими доказами доведено що з 2009 року ТОВ «Агродом» за поданою ОСОБА_1 заявою провадилася виплата орендної плати наперед. Позивачем не спростовано достовірність заяви ОСОБА_1 від 21.05.2009 року, отримання нею коштів 21.05.2009 року та отримання коштів в сумі 8007,72 гривень, 10.08.2012 року в сумі 21136,41 гривень, 03.08.2015 року в сумі 18270,08 гривень, 11.08.2017 року в сумі 21136,42 гривень. Всього за період з 2009 року по 2019 рік включно за умовами договору товариство мало сплатити орендодавцеві 19145,89 гривень а було сплачено 66000,03 гривень.

Скаржник вказує, що законодавством не передбачено зв`язок між можливістю дострокового виконання зобов`язань відповідача за договором оренди із наявністю такої умови у договорі, навпаки відсутність у договорі пункту про заборону дострокового виконання (виплати орендної плати) та подання позивачем вищевказаної заяви відповідачу, а потім фактичне приймання такого виконання є достатнім для здійснення передплати відповідачем за договором оренди. Тому висновок суду першої інстанції про те, що в даних правовідносинах не мала місце передплата орендної плати, оскільки сторонами не було укладено додаткових угод до договору оренди, є помилковим.

Також посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги єдиний, як належний доказ виплаченої позивачці орендної плати за 2009-2019 роки, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 в період з 01.01.2007 року по 31.12.2019 року, оскільки такий документ є належним доказом лише факту нарахування відповідачем, як податковим агентом відповідного виду доходу та факту утримання та сплати відповідних сум податків та зборів.

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Андросюк І.С., який діє від імені ОСОБА_1 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та вказує, що позивач зазначила, що ніколи не підписувала та не подавала до ТОВ «Агродом» будь-яких заяв про виплату орендної плати за майбутні роки, не підписувала жодних видаткових касових ордерів про отримання орендної плати за кілька років наперед. Наполягає, що з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 підтверджується, що відповідачем не сплачено позивачу жодних платежів в 2011, 2014, 2019 роках. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим та просить його залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача, який заперечує проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельні ділянки, які розташовані в межах Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, площею 6,09 га кадастровий номер :05:001:0010 та площею 1,06 га кадастровий номер :04:001:0124 - цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

01 січня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агродом» укладено договір оренди землі, терміном на 15 років. Об`єктом оренди землі на підставі вказаного договору є земельна ділянка загальною площею 7,15 га, у тому числі ріллі 7,15 га (п.2 договору оренди землі). Орендна плата становить 2 % від нормативної грошової оцінки однієї земельної ділянки, у грошовій формі, що становить 2094 грн на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації, згідно постанови Уряду. Орендна плата вноситься у два строки: 15 серпня та 15 грудня (п.9,10,11).

Пунктом 37 договору встановлено, що умовою розірвання договору оренди є крім іншого, несплата орендної плати у встановлені терміни; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Договір оренди зареєстровано у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.05.2009 року № 05.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, як доказом не сплати /не своєчасної сплати орендної плати представник позивача вказав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 в період з 01.01.2007 року по 01.12.2019 року за якими ТОВ «Агродом» були здійснені виплати орендної плати ОСОБА_1 : 2009 рік - 4 квартал в сумі 3140,28 грн та податок 471, 04 грн; 2010 рік - 4 квартал 6650, 52 грн, з яких 997, 59 грн податок; 2011 рік - відсутні дані щодо виплати орендної плати; 2012 рік - 1 квартал 3131, 28 грн, з яких 469, 69 грн податок та 1 квартал 2012 року - 2650, 86 грн, з яких податок 397, 63 грн, 2012 рік 4 квартал - 3892, 75 грн, податок - 583, 91 грн; 2013 рік - 4 квартал 3892, 76 грн, з яких 583, 91 грн податок; 2014 рік - відомості відсутні, 2015 рік - 4 квартал - 7293, 45 грн, податок - 1094, 02 грн; 2016 рік - 4 квартал 8752,14 грн, з яких 1575, 39 грн податок; 2017 рік - 4 квартал 22843,08 грн, з яких 1575, 39 грн податок; 2018 рік - 4 квартал 8752, 15 грн, з яких 1575, 39 грн податок; 2019 рік - відомості щодо ТОВ "Агродом" відсутні, зазначена інформація щодо отримання доходу від ТОВ "ЮТС - Агропродукт" (надання майна в лізинг) - дохід у 1 кварталі 2019 року - 49003,48 грн, з них податок 8820, 62 грн.(а.с.16 - 20)

Заперечуючи проти позову, ТОВ «Агродом» зазначало, що договір оренди, що укладений з ОСОБА_1 01 січня 2009 року та ТОВ «Агродом», було зареєстровано у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії ДП Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.05.2009 року за № 05. Передача земельної ділянки відповідно до п.20 договору оренди була здійснена у триденний строк після реєстрації договору за актом приймання - передачі 21 травня 2009 року. (а.с.82)

Того ж дня, 21 травня 2009 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Агродом» з письмовою заявою наступного змісту: « Я, ОСОБА_1 надаю ТОВ «Агродом» згоду на дострокове виконання зобов`язань по виплаті орендної плати по договору оренди від 01.01.2009 року земельних ділянок, кадастрові номери: :05:001:0010, :04:001:0124, відповідно ст.531 ЦК України. Прошу всі суми орендної плати, сплачені мені в розмірі більш ніж встановлено договором оренди, зарахувати в рахунок орендної плати на майбутні періоди, на протягом всього строку дії договору. Підтверджую свою згоду на прийняття дострокового виконання зобов`язань ТОВ «Агродом» по вищевказаному договору оренди без обмеження. Претензій не маю.» Вказана заява підписана.

На підтвердження дострокового виконання зобов`язань перед ОСОБА_1 ТОВ «Агродом» надало суду видатковий касовий ордер від 21.05.2009 року про виплату ОСОБА_1 орендної плати за землю за 2009, 2010, 2011 роки в сумі 8007,72 гривень. Підтвердження отримання вказаних коштів засвідчено підписом. (а.с.83)

Згідно видаткового касового ордеру від 10.08.2012 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Агродом» 21136,41 гривень - орендна плата за землю за 2012, 2013,2014 роки. Вказаний видатковий касовий ордер крім підпису особи що отримала кошти, містить написану цією особою отриману суму прописом. (а.с.85)

Згідно видаткового касового ордеру від 03.08.2015 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Агродом» 18270,08 гривень - орендна плата за землю за 2015, 2016,2017 роки. Даний видатковий касовий ордер також крім підпису особи що отримала кошти, містить написану цією особою отриману суму прописом. (а.с.86)

Згідно видаткового касового ордеру від 11.08.2017 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Агродом» 21136,42 гривень - орендна плата за землю за 2018, 2019,2020 роки. Вказаний видатковий касовий ордер також крім підпису особи що отримала кошти, містить написану цією особою отриману суму прописом. (а.с.87)

Заперечуючи проти наданих відповідачем доказів (заяви та видаткових касових ордерів) представник позивача вказував, що вказані документи є підробленими, однак належними та допустими доказами такі заперечення не довів.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представнику позивача було роз`яснено право на підтвердження своєї позиції шляхом призначення експертизи, однак сторона позивачки таким правом не скористалась.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надані відповідачем докази дострокової сплати орендної плати за згодою та за заявою ОСОБА_1 , а відтак, і докази відсутності заборгованості по орендній платі, яка була б підставою для розірвання договору оренди.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 в період з 01.01.2007 року по 31.12.2019 року, не є належним доказом виплати орендної плати, строків виплати та її розміру, оскільки такий документ є належним доказом лише факту нарахування відповідачем, як податковим агентом відповідного виду доходу та факту утримання та сплати відповідних сум податків та зборів.

Відповідачем належним чином доведено виплату орендної плати орендодавцю, і позивачем вказані докази не спростовано.

Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 Закону України «Про оренду землі».

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 321/329/17 (провадження № 61-16545св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 704/236/17 (провадження № 61-32303св18), від 06 жовтня 2021 року в справі № 484/1399/19 (провадження № 61-16153св19).

Враховуючи положення статті 531 ЦК України, зміст заяви ОСОБА_1 від 25 травня 2009 року, який свідчить про те, що ОСОБА_1 погодилась на отримання орендної плати за майбутні періоди згідно з укладеним договором оренди землі, а також дії орендаря, який сплачував ОСОБА_1 орендну плату у вказаним ним розмірах, що не спростовано позивачем, можливо дійти висновку, що сторони погодили у письмовій формі вказаний порядок сплати орендної плати, і цей порядок було реалізовано сторонами, отже у орендаря була відсутня заборгованість перед орендодавцем по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позивач у цій справі не довів істотного порушення орендарем умов договору, позбавлення його права на те, на що він розраховував при укладенні договору оренди (стаття 651 ЦК України).

Враховуючи наведене, невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.3 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" задовольнити.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року та додаткове рішення від 09 серпня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді: С. В. Радченко

Г. В. Семиженко