Провадження №2/447/34/22
Справа №447/709/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

31.01.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретар судового засідання Мазуркевич І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

встановив:

17.03.2021 позивач ОСОБА_1. звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 1000 доларів США. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він під розписку позичив ОСОБА_2 гроші у розмірі 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ 28000 грн., кінцевий термін повернення коштів 10.08.2018. Зазначив, що він неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами, щодо повернення коштів згідно розписки, проте останній проігнорував вимогу,станом на день звернення з позовом до суду борг не повернув.

Ухвалою суду від 19.04.2021 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін на 24.05.2021.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що суму позики він повернув позивачу у строк вказаний в розписці , у зв`язку з чим позивачем знищено оригінал розписки, а тому просить у позові відмовити, та подав суду заяву про призначення почеркознавчої експертизи.

08.06.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає, що доводи відповідача є неправдивими, так як оригінал розписки знаходиться в нього. Щодо твердження відповідача про те, що борг ним був повернутий, покликається на ст.. 545 ЦК України, згідно з якою наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку по поверненню коштів.

Ухвалою суду від 15.06.2021 задоволено заяву відповідача, у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 20.07.2021, на клопотання експерта, провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 05.08.2021.

Ухвалою суду від 05.08.2021 провадження по справі зупинено, справу направлено для проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Листом від 25.11.2021 № 3177 (вх. № 13220 від 02.12.2021) експерт повідомив, що ухвала суду залишається невиконаною у зв`язку з неоплатою відповідачем ОСОБА_2 рахунку на оплату вартості експертизи, який надісланий на його адресу 02.09.2021.

Ухвалою суду від 03.12.2021 провадження у справі поновлено, ухвала суду від 05.08.2021 залишилась невиконаною, через несплату ОСОБА_2 вартості проведення судово-почеркознавчої експертизи.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача борг в сумі 1000 доларів США, та сплачений судовий збір в сумі 908 грн..

Відповідач в судове засідання 31.01.2022 не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши дійсні обставини справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до розписки, оригінал якої наявний в матеріалах справи, ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 грошові кошти у загальній сумі 1000 доларів США. Зобов`язується повернути борг до 10.08.2018.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Згідно з ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач надав відповідачу позику грошові кошти в іноземній валюті у сумі 1 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути ці кошти до 10.08.2018. На підтвердження укладення договору позики на зазначених вище умовах ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку.

У визначений сторонами термін відповідач взяте на себе зобов`язання щодо повернення суми позики не виконав.

Позивачем надано суду оригінал розписки, що дає підстави суду дійти висновку про невиконання позичальником ОСОБА_2 взятого на себе зобов`язання перед позикодавцем ОСОБА_1 .

Фактичних даних, які спростовували наведені вище висновки суду або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності наданих суду доказів на підтвердження викладених у позові обставин, судом не здобуто.

Крім цього, суд зазначає, що почеркознавча експертиза про проведення якої клопотав відповідач та яка була призначена судом у справі залишилася невиконаною у зв`язку з неоплатою відповідачем її вартості.

Щодо валюти позики суд зазначає, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Такий висновок повністю відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленого 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц).

З огляду на викладене, укладення зазначеного договору позики у іноземній валюті (доларах США) не суперечить чинному законодавству і повернути отриману позику позичальник зобов`язаний саме у тій валюті, у якій її отримав.

Враховуючи, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику не повернув, однак зобов`язаний повернути, то таку суму боргу, а саме 1000 доларів США слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статті 141ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268,354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США, та 908( дев`ятсот вісім)грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

Строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 : РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 : РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 07.02.2022

Суддя Друзюк М. М.