Єдиний унікальний номер 741/1242/21
Провадження № 2/741/147/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 04 листопада 2022 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

позивача та його представника адвоката Яцуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії ЯБ № 625383 земельні ділянки площами 2,0060 га, кадастровий номер :02:002:0885, і 1,8225 га, кадастровий номер :02:002:0601, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він (позивач) на момент смерті ОСОБА_2 проживав разом із нею в АДРЕСА_1 , а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, як спадкоємець першої черги за законом. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтв про прпаво на спадщину на вищезазначене спадкове майно у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт його постійного проживання із ОСОБА_2 на день її смерті, не зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також через те, що оригінали правовстановлюючих документів відсутні.

ОСОБА_1 просив суд:

- встановити факт його постійного проживання разом із ОСОБА_2 на момент смерті останньої в с. Адамівка Ніжинського (колинього Носівського) району Чернігівської області;

- визнати за ним право власності на земельні ділянки площами площами 2,0060 га, кадастровий номер :02:002:0885, і 1,8225 га, кадастровий номер :02:002:0601, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі їх представника за наявними у справі та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали показання, суть яких зводиться до того, що позивач близько 2 місяців до смерті ОСОБА_2 постійно проживав разом із нею в с. Адамівка та здійснював догляд.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на земельні ділянки площами 2,0060 га, кадастровий номер :02:002:0885, і 1,8225 га, кадастровий номер :02:002:0601, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на її ім`я було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625383, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7; 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 31-33).

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6), а тому в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після її смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована одна в АДРЕСА_1 . Разом із нею фактично проживав син ОСОБА_1 , що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, поясненнями позивача, показаннями свідків та матеріалами справи (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може документально підтвердити факт його постійного проживання разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після її смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення цього факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері.

Позивач позбавлений можливості в іншому порядку встановити зазначений факт.

Суд вважає доведеним факт постійного проживання позивача разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після її смерті, а тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 2,0060 га, кадастровий номер :02:002:0885, і 1,8225 га, кадастровий номер :02:002:0601, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт його постійного проживання із ОСОБА_2 на день її смерті, не зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також через те, що оригінали правовстановлюючих документів відсутні, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 953/02-31 від 21 вересня 2021 року (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625383 втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 328, 392,1261, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , постійно проживав разом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с. Адамівка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області на час відкриття спадщини після її смерті.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на земельні діяльнки площами 2,0060 га, кадастровий номер :02:002:0885, і 1,8225 га, кадастровий номер :02:002:0601, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належали ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625383, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв