П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 752/12602/19

Номер провадження 22-ц/824/5208/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Хоменко В.С., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 110(4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПрАТ «АК «Київводоканал» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал».

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі вищевказаного договору. Жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору, від відповідача не надходило.

Разом з тим, умови договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з жовтня 2015 року по квітень 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість у сумі 21 655 грн. 18 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, на думку позивача, у зв`язку з простроченням щодо оплати вищевказаних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на його користь 3 % річних та інфляційні втрати.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року (а.с. 44-48) позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2015 року по квітень 2019 року в розмірі 21 655 грн. 18 коп., 3% річних у розмірі 817 грн. 03 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 352 грн. 84 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року (а.с.94-96) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням суду, 14 січня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, просив заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідача не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, чим позбавлено його можливості надати пояснення та докази на спростування заявлених позивачем вимог.

Скаржник зазначає, що у позовній заяві позивач посилається на наявність заборгованості по оплаті послуги з водопостачання та водовідведення за період жовтень 2015 року по квітень 2019 року, при цьому, показники лічильників за вказаний період, останні не зазначає.

Скаржник зазначає, що згідно наданого ним до суду першої інстанції акту № 1153894 від 21 липня 2021 року, показники лічильників гарячої та холодної води є набагато нижчі ніж ті, про які зазначено у розрахунку заборгованості наданому позивачем. Проте, позивач повторно звернувся до суду з позовом про стягнення зі скаржника заборгованості за період травень 2019 року по вересень 2021 року до якого долучив відповідний розрахунок. При цьому, дані лічильників води зазначені в новому розрахунку та фактичні дані лічильника зафіксовані у вищевказаному акті значно різняться між собою. Таким чином, скаржник вважає, що докази заборгованості по оплаті послуг надані позивачем, сфальсифікованими.

На думку скаржника, оскаржуване ним рішення ухвалене судом не на доказах, а на припущеннях позивача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

12 травня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з відповідними підтвердженнями про направлення його скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Позивач зазначає, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору (оферта) про надання ПАТ «АК «Київводоканал» (ПрАТ «АК «Київводоканал»). Умовами вказаного договору та нормами чинного законодавства, встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, який відповідач, не виконує в повному обсязі. Позивачем було долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості з якого вбачається об`єм нарахувань, який підтверджує розмір спожитих послуг. Вказаний розрахунок було здійснено з врахуванням пільги у розмірі 100 % на одну особу, відповідача, на решту зареєстрованих осіб у вказаній квартирі, пільга не нараховувалась.

Позивач не погоджується з доводи скаржника про неналежне повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи, оскільки закінчення строку зберігання поштового відправлення, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до укладеного між сторонами договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується своєчасно надавати відповідної якісні послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Проте, відповідач в порушення умов договору та законодавства України, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з жовтня 2015 року по квітень 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 21 655 грн. 18 коп.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно наказу № 159 від 28 квітня 2017 року ПАТ «АК «Киівводоканал» перейменовано на ПрАТ «АК «Киівводоканал» (а.с. 20).

05 серпня 2014 року в газеті "Хрещатик" №110(4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору, у разі відмови, така відмова має бути оформлена письмова та направлена до ПрАТ "АК "Київводоканал" для оформлення припинення надання цих послуг (а.с. 07).

Згідно довідки ПрАТ «АК «Київводоканал» від 21 травня 2019 року, у ОСОБА_1 станом на 30 квітня 2019 року обліковується заборгованість перед ПрАТ «Київводоканал» за надані послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) по О/Р 0055009 за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 21 655 грн. 18 коп. (а.с. 08).

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період жовтень 2015 року - квітень 2019 року, О/Р 0055009, у споживача послуг за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість у сумі 21 655 грн. 18 коп. (а.с. 09-10).

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (далі Закон №1875-IV), який був чинний в певний період дії спірних правовідносин, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно типовим договором.

Згідно зі статтею 19 Закону №1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 ч.1ст. 20 цього Закону встановлено, що споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 вказаного Закону визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 68 ЖК УРСР встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону №1875-IV, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке в подальшому перейменоване у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавець послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, 5 серпня 2014 року опублікувало повідомлення про публічний договір (оферту) про надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у газеті «Хрещатик» №110 (4510).

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 32 Закону №1875-IV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Згідно п.п. 1.1, 2.3 публічного договору (оферта) про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), опублікованого 05 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» №110(4510), виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показами згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до п.п. 9, 11 Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Згідно п. 2.5 публічного договору (оферта) про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), опублікованого 05 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» №110(4510), показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця та надаються виконавцю в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та в інший спосіб). Крім того, показання квартирних засобів обліку зазначаються споживачем у платіжних документах.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується скаржником, останній користувався послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надавалися ПрАТ «АК «Київводоканал» за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, після розміщення повідомлення про публічний договір, відповідач не відмовився від отримання зазначених послуг та не повідомив позивача про цю відмову у письмовому вигляді, останній являвся споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) за вищевказаною адресою.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, який містить повний і чіткий розмір нарахувань за кожен місяць по зазначеним видам послуг, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за вищевказані послуги за період жовтень 2015 року - квітень 2019 року, яка становить 21 655 грн. 18 коп.

Вищевказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, а відтак, колегія суддів вважає його належним та допустимим доказом, який підтверджує суму заборгованості відповідача за послуги з холодного водопостачання та водовідведення за вищевказаний період.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з холодного водопостачання та водовідведення.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було виконано зобов`язання за договором укладеним між сторонами щодо своєчасної сплати коштів за послуги холодного водопостачання та водовідведення.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши, що відповідач неналежно оплачував житлово-комунальні послуги за період жовтень 2015 року - квітень 2019 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявності підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 3 352 грн. 84 коп. та 3 % річних в розмірі 817 грн. 03 коп.

Посилання скаржника на ненадання позивачем показів лічильника, як на підставу для відмови у задоволенні позову, є безпідставним, оскільки на підтвердження суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивачем було долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період жовтень 2015 року - квітень 2019 року. Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, сумніви щодо його правильності, останній не викликає. Таким чином, зазначений розрахунок є належним доказом у справі, що підтверджує розмір боргу споживача за надані послуги. При цьому, якщо скаржник вважає, зазначений розрахунок невірним, останній не був позбавлений можливості надати до суду свій розрахунок чи інші, передбачені ст.76 ЦПК України докази, на його спростування, чого скаржником зроблено не було.

Посилання скаржника на те, що оскаржуване ним рішення ухвалене судом не на доказах, а на припущеннях позивача, є безпідставним, оскільки в матеріалах справи наявна достатня кількість доказів, на підставі яких, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання скаржника на акт № 1153894 від 21 липня 2021 року, є безпідставним, оскільки у ньому зазначено показники лічильника станом на 21 липня 2021 року, в той час, як періодом за який позивач просить стягнути заборгованість є жовтень 2015 року - квітень 2019 року. Таким чином, вказаний доказ не входить до предмету доказування.

Колегія суддів не вбачає за необхідне надавати оцінку доводам скаржника про те, що позивач повторно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за період травень 2019 року по вересень 2021 року до якого долучено розрахунок, дані у якому, різняться із даними наявними у акті № 1153894 від 21 липня 2021 року, оскільки зазначені доводи виходять за межі предмету доказування.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року, постановленою під головуванням судді Шкірай М.І., відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 04 грудня 2019 року. Роз`яснено відповідачу право на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження та на подання відзиву на позовну заяву не пізніше п`ятиденного строку з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року, постановленою під головуванням судді Хоменко В.С., прийнято до свого провадження дану цивільну справу та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 24 листопада 2020 року. Роз`яснено учасникам справи їх право на подання заяв по суті справи, зокрема відзиву на позовну заяву.

Отже, вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відтак, посилання скаржника на неповідомлення його про дату, час та місце розгляду справи, є безпідставним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура