РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В. при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М. з участю: представника позивача - адвоката Чехомського О.В. представника відповідача - адвоката Якобчука П.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської миіської ради про визначення місця проживання дитини. Просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 . Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами. Вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Від вказаних відносин мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через несумісність характерів та різні погляди на життя, з 2018 року вони припинили спільно проживати. З того часу, і по сьогоднішній день, за домовленістю між ними, донька проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 03.10.2017 року № 54858 та адресною карткою від 20.11.2017 року. Квартира, в якій вони проживають, належить їй на праві приватної власності, що підтверджується витягом від 31.01.2012 року № 33025965, витягом від 27.12.2011 року № 10880135 та договором купівлі-продажу квартири від 27.12.2011 року № 4031. Таким чином, дитині є де жити. Окрім цього, вона є працездатною особою, встановленої групи інвалідності не має, недієздатною чи обмежено дієздатною не визнана, в змозі матеріально забезпечувати утримання дитини. Вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини, проходить медичні огляди. Таким чином, визначення місця проживання доньки за її адресою надасть можливість дитині відвідувати садочок, секцію спортивної гімнастики та отримувати медичну допомогу сімейного лікаря, в безпосередній близькості до місця її фактичного проживання, що відповідає найкращим інтересам дитини та забезпечує її кращу безпеку. Виходячи з того, що увесь час дитина проживає з нею, то вона займалася її вихованням, навчанням та піклуванням, донька прив`язана до неї. Дитина повністю забезпечена усім необхідним одягом, харчуванням, книгами, розвиваючими іграми та іншими речами для розвитку. Психологічно донька не готова проживати разом з батьком, оскільки вихованням дитини постійно вона займалася одна, і у нас з нею тісний зв`язок матері і дитини.

У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від визначення місця проживання дитини разом з нею у позасудовому порядку, зокрема на підставі рішення органу опіки та піклування звернулася до суду з даною позовною заявою. Окрім цього, рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з нею необхідне для того, щоб мати можливість короткостроково виїздити з дитиною за кордон без згоди батька. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чехомський О.В. підтримав позов у межах його доводів та просив задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив з якого вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову або закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору. Зазначив, що даний позов вважає безпідставним, оскільки між ними не було жодного спору з даного приводу. З моменту народження їхня донька проживає та зареєстрована у належній ОСОБА_1 квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і він жодним чином це не заперечував та не заперечує на даний час. Категорично заперечив твердження ОСОБА_1 щодо його ухилення від визначення місця проживання дитини разом з позивачкою та визнає доцільність спільного проживання доньки із матір`ю. З позивачкою у нього склалися усталені неприязні стосунки, і не зважаючи на його намагання - покращити їх не вдається. Фактично спірні правовідносини зводяться до його участі у вихованні дитини та побачень з нею, оскільки ОСОБА_1 систематично чинить перешкоди у цьому, що було предметом його звернення до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради . Аліменти на утримання доньки, які стягуються з нього на підставі судового рішення, платить належним чином, заборгованості не допускає. Даний позов містить прихований мотив позивачки, яка ставить собі на меті отримати безперешкодну можливість короткостроково виїздити з дитиною за кордон без його згоди та відома, як батька. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Якобчук П.О. в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених відповідачем у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, за згодою представників сторін, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у їх відсутність. Ухвалою суду від 03.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання з участю сторін. Ухвалою суду від 14.03.2022р. закрите підготовче засідання, призначений судовий розгляд з викликом учасників справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази,та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , актовий запис № 2368, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що підтверджується оглянутим судом свідоцтвом про народження. Довідкою, виданою УЗНАП Регіонального центру надання адміністративних послуг Рівненської міської ради № 54858 від 03.10.2017р., підтверджується, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно адресної карти м. Рівне є і місцем реєстрації проживання її матері ОСОБА_1 . Окрім того, з витягу про державну реєстрацію прав, витягу з Державного реєстру правочинів, договору купівлі-продажу квартири, судом встановлено, що кв. АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу 27.12.2011р. Усик С.В., зареєстрованого у реєстрі за № 4031.

Як вбачається із довідки № 116 від 02.09.2021 року, ОСОБА_3 , 2017 року народження, дійсно зарахована в КЗ ДНЗ №4, який розташований по вулиці Кутузова 23 А в місті Рівне. Вказана вулиця знаходиться по сусідству з вулицею Гагаріна 3, на якій проживає позивачка з донькою. Із довідки ГО Спортивний клуб Сапфір вбачається, що дитина дійсно відвідує заняття секції художньої гімнастики в даній громадській організації. Місцезнаходження організації за адресою: АДРЕСА_3 , що також знаходиться в близькості до місця проживання позивачки з донькою . Декларацією № 0001-69КЗ-ХА00 від 12.09.2018 року підтверджується, що первинна медична допомога доньці надається за адресою: АДРЕСА_4 . Поліклініка, яка розміщена за цією адресою, знаходиться досить близько до АДРЕСА_5 . З наданих суду відповідачем письмових доказів встановлено, що з приводу перешкод у спілкуванні батька з дитиною, відповідач ОСОБА_2 звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради , що підтверджується листом № 01-18/291 від 02.09.2021р. Довідкою № 171286 від 15.12.2021р., виданою Рівненським міським відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), підтверджується, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , заборгованості немає. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-384 від 22.02.2022р., вважають доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 . Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 Сімейного України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ч. І ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі б Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, відповідно до ч.4.1,2 ст.27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а також забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За практикою ЄСПЛ врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу («Ельшольц проти Німеччини»). Наразі існує широкий консенсус на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси («Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії»). При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два фактори: по-перше, збереження її зв`язків з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним («Мамчур проти України»). В окремій думці у справі «М.С. проти України» суддя Карло Ранзоні наголошує, що, згідно з позицією ЄСПЛ, батьки повинні мати рівні права в спорах про опіку («Зоммерфельд проти Німеччини») і що найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків ( «Сахін проти Німеччини»). При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. (Постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17 (провадження № 61-18882св19). Згідно з положеннями частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Верховний Суд у даній категорії справ зауважує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів, встановлено, що батьки дитини проживають окремо, малолітня ОСОБА_3 постійно проживає за місцем проживання матері ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , між нею та матір`ю встановлені сталі соціальні зв`язки, батько не уникає від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Дійсно , судом не встановлено заперечень з боку відповідача, щодо даного постійного місця проживання дитини за місцем проживання її матері, та заперечень щодо подальшого проживання дитини з матір`ю до суду не надходило, проте, суд вважає , що з метою урегулювання юридичних питань відповідно до положень ЦК, СК пов`язаних з місцем проживання неповнолітньої дитини, слід ухвалити рішення суду та встановити судовим рішенням місцем проживання дитини. Таким чином, за наведених обставин на підставі належних та допустимих доказів встановлених судом, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , що на думку суду відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд , вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини, задовольнити. Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 . Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 . Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33028 м.Рівне, вул. Поштова,2, . Повне рішення виготовлене - 10.06.2022 Суддя О.В.Панас