Справа № 464/2909/22
пр.№ 2/464/1179/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борачка М. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 ОСОБА_2 , відповідача-2 ОСОБА_3 , відповідача-3 ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії, -

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача-1 ОСОБА_2 (надалі відповідач-1), відповідача-2 ОСОБА_3 (надалі - відповідач-2), відповідача-3 ОСОБА_4 (надалі - відповідач-3), у якому просить зобов`язати відповідачів власними силами і коштами привести до попереднього стану місця загального користування, шляхом знесення самочинно добудованої кімнати.

Ухвалою від 21.07.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків, шляхом подання позовної заяви з дотриманням вимог ст. ст.175, 177 ЦПК України, а саме чітко зазначити позовні вимоги, а також подати копії всіх документів, що додаються до позовної заяви відповідно до кількості відповідачів.

Ухвалою суду від 12.08.2022 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії відкрито, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідачі, які є співвласниками квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку, незаконно встановили цегляну стіну у місці загального користування (коридорі), збільшивши таким чином площу належної їм квартири. Дії відповідачів призвели до унеможливлення встановлення пандуса і установки поручнів на першому поверсі згаданого вище будинку, що має наслідком порушення прав осіб, які в ньому проживають, зокрема прав позивача.

Покликається на рішення Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/4087/17 від 23.01.2018, яким ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов`язано демонтувати самовільну добудову, розміром 5,2 м на 1,7 м, до квартири АДРЕСА_3 на місцях загального користування, привівши місця загального користування до попереднього стану.

Зазначене стало підставою для звернення до суду із цією позовною заявою із вимогою зобов`язати відповідачів власними силами і коштами привести до попереднього стану місця загального користування, шляхом знесення самочинно добудованої квартири.

Аргументи відповідача-3.

Відповідач-3 ОСОБА_4 проти позову заперечує, покликаючись зокрема на те, що позивачем не представлено жодного документу, який підтверджує порушення будівельних та санітарних норм та звертає увагу на відсутність відповідного звернення чи припису органу місцевого самоврядування. Повідомляє суд про те, що Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 18.05.2021 скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №464/4087/17 від 04.03.2021 та відмовив у задоволенні позовної заяви Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про приведення місць загального користування до попереднього стану.

Окрім цього, відповідач-3 аргументує свою позицію тим, що позивачем не надано належних доказів про те, що прибудова кухні на першому поверсі погіршить житлові умови інших співвласників будинку, наприклад, закриватиме прохід, чи погіршить природне освітлення. Покликаючись на висновок за результатами будівельно-технічного дослідження, він стверджує, що демонтаж кухні відповідачів погіршить житлові умови в квартирі, в якій проживають малолітні діти. Оскільки будинок АДРЕСА_4 панельний, то при його демонтажі можуть бути порушені конструктивні елементи (в тому числі несучі стіни), що впливає на цілісність будинку. Дана прибудова кухні не порушує прохід в коридорі, оскільки останній відповідає ширині евакуаційних шляхів у житлових будинках для сходових площадок, маршів та коридору.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності відповідачів, доказів про зобов`язання відповідачів здійснити перебудову, або доказів неможливості проведення відповідної перебудови чи відмови відповідача від її проведення, а також враховуючи, що даний об`єкт нерухомості не можна віднести до самочинного будівництва, у позові слід відмовити.

Аргументи відповідача-1 та відповідача-2.

Відповідач-1 та відповідач-2 своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), не скористалися та не подали до суду відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_5 та є власником цієї квартири, що не заперечується відповідачами. За цією ж адресою зареєстрована та здійснює свою діяльність Львівська благодійна організація «Допомога родинам Чорнобиля».

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 .

З довідки із місця проживання про склад сім`ї і прописки від 28.08.2019 вбачається , що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Як вбачається із Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 від 13.06.2002, інвентарний номер 1240, реєстровий номер 57796, вона розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається із 2 кімнат (12,1 кв.м. та 9,8 кв.м.), кухні (10,4 кв.м.), ванної кімнати (2,7 кв.м.), вбиральні (поєднана) (1,1 кв.м.), коридору (7,7 кв.м.), комірки (0,3 кв.м.), вбудованої шафи (0,2 + 0,2 кв.м.), підвалу (1,3 кв.м.), двох лоджій (2,0 кв.м. та 1,9 кв.м.). Загальна площа квартири становить 48,4 кв.м., житлова - 21,9 кв.м.

Загальна площа квартири АДРЕСА_3 , відповідно до Технічного паспорта станом на 10.01.2019, інвентаризаційна справа 16092, становить 56,5 кв.м., а житлова - 31,6 кв.м. Квартира складається із тамбура (2,8 кв.м.), кухні (6,5 кв.м.), коридору (8,2 кв.м.), трьох житлових кімнат (10,1 кв.м., 9,7 кв.м., 11,8 кв.м.), ванної (2,6 кв.м.), вбиральні (1,2 кв.м.), підвалу (1,3 кв.м.) та двох лоджій (1,9 кв.м. та 1,7 кв.м.).

Із згаданих вище технічних паспортів від 13.06.2002 та від 10.01.2019 на квартиру АДРЕСА_3 вбачається, що площа цієї квартири (житлова та загальна) була збільшена шляхом приєднання частини приміщення загального коридору/вестибюля на першому поверсі до належної відповідачам квартири, що відбулося в результаті зведення додаткової стіни. На приєднаній площі, згідно із відомостями Технічного паспорту від 10.01.2019, співвласники квартири АДРЕСА_3 облаштували тамбур та кухню (приміщення під номерами 1 та 2 на Технічному паспорті від 10.01.2019 відповідно).

З листа Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.01.2017 №34-635 вбачається, що згідно із інформацією ЛКП «Старий Сихів» мешканцями квартири АДРЕСА_3 не представлено дозвільних документів на проведення добудови до квартири шляхом захоплення місць загального користування. 16.01.2017 року ЛКП складено протокол та скеровано для розгляду адмінкомісії при Сихівській районній адміністрації.

З`ясовано, що Сихівська державна адміністрація Львівської міської ради звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про демонтаж самовільної добудови, розміром 5,2 м на 1,7 м, до квартири АДРЕСА_3 на місцях загального користування, приведення місця загального користування до попереднього стану.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №464/4087/17 від 04.03.2021 скасовано, у задоволенні позовної заяви Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про приведення місць загального користування до попереднього стану відмовлено.

Водночас у згаданій вище постанові суду апеляційної інстанції зазначено: «Квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . В ній зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та неповнолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописки від 28.08.2019 №1008, виданою ЛКП «Старий Сихів».

Постановою адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради від 02 лютого 2017 року №9 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, за статтею 150 КУпАП, визнано винною у тому, що вона здійснила добудову до квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку із чим на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

ОСОБА_2 сплатила штраф в добровільному порядку, що підтверджується квитанцією від 08 лютого 2017 року № 0.0.702172273.1.

Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 30 березня 2017 року №173 «Про демонтаж самочинно добудованого приміщення до квартири АДРЕСА_3 » затверджено висновок міжвідомчої комісії від 14 березня 2017 року та зобов`язано співвласників квартири до 20 квітня 2017 року демонтувати вказану добудову.

Згідно акту комісії ЛКП «Старий Сихів» від 20 квітня 2017 року, розпорядження від 30 березня 2017 року № 173 «Про демонтаж самочинно добудованого приміщення до квартири АДРЕСА_3 » відповідачі не виконали».

Підставою для скасування Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції у справі №464/4087/17 послугувало тільки те, що права позивача у цій справі Сихівської районної державної адміністрації Львівської міської ради порушені не були.

Судом також встановлено, що на виконання доручення відповідача-3 ОСОБА_4 судовим експертом Науково-дослідного інституту судових експертиз права за результатами будівельно-технічного дослідження було складено Висновок №408/19 від 13.11.2019 (надалі Висновок №408/19).

Згідно із цим Висновком ширина приміщення вестибюля/загального коридору на першому поверсі будинку АДРЕСА_4 , відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва щодо нормативної (розрахункової) ширини евакуаційних шляхів у житлових будинках для сходових площадок, маршів та коридору; приміщення 2 кухня у квартирі АДРЕСА_3 , відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; демонтаж стіни у приміщенні 2 кухня у квартирі АДРЕСА_3 , а саме приведення приміщення кухні відповідно до технічного паспорта «Львівське ОДК БТІ та ЕО», від 01.07.2002 року, призведе до втручання та зміни існуючих на даний час у житловому будинку 15 димових і вентиляційних каналів, які знаходяться у придатному до експлуатації стані; при демонтажі стіни у приміщенні 2 кухня площа квартири АДРЕСА_3 , не відповідатиме вимогам щодо нормативної площі житла та нормі жилої площі на чотирьох осіб.

Згідно із Актом обстеження стану квартири АДРЕСА_3 від 14.11.2017 дана квартира загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м. знаходиться у доброму технічному стані і відповідає санітарно-технічним нормам.

Відповідно до Акту №22/11-17-208 на приймання та експлуатацію димових і вентиляційних каналів в житлових будинках після капітального ремонту і нового будівництва від 22.11.2017 року димові та вентиляційні канали у квартирі АДРЕСА_3 , були введені в експлуатацію.

ОЦІНКА СУДУ.

Судом з`ясовано, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі №464/4087/17, процесуальний статус відповідачів у якій мали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , встановлено, що останню визнано винною здійсненні добудови до квартири АДРЕСА_3 та притягнуто до відповідальності за статтею 150 КУпАП. Цією статтею передбачена відповідальність за порушення правил користування жилими приміщення, зокрема за самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень. ОСОБА_7 факт вчинення нею адміністративного правопорушення визнала, оскільки добровільно сплатила призначений їй штраф. Однак, допущені відповідачами порушення правил користування жилими приміщеннями усунуті не були, незважаючи на відповідне розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З огляду на зазначене вище та зважаючи на те, що фактичні обставини, встановлені Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 18.05.2021 у справі №464/4087/17, сторонами не заперечуються, суд приходить до висновку, що відповідачами дійсно було здійснено самовільну добудову до належної їм на праві власності квартири АДРЕСА_3 .

При цьому збільшення площі квартири АДРЕСА_3 відбулося за рахунок приєднання до цієї квартири частини приміщення загального користування загального коридору/вестибюлю, що визнається відповідачем-3 та не заперечується іншими співвідповідачами.

Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) внормовано, що

власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення.

Спільним майном багатоквартирного будинку, згідно із п. 6. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

За змістом ч. 1, 2 ст. 5 цього ж Закону, яка кореспондує ч. 2 ст. 382 ЦК України, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

В рішенні від 02.03.2014 №4-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що допоміжні приміщення (коридори, підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні, тощо) належать на праві спільної сумісної власності усім власникам квартир та нежитлових приміщень у будинку.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 369 Цивільного кодексу України , співвласники майна, що є у їх спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Водночас згідно із положенням ч. 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що у багатоквартирних будинках всі власники є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися приміщеннями загального користування. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Розпорядження приміщеннями загального користування одним із його співвласників може здійснювати виключно за умови отримання згоди на це від інших його співвласників.

Однак, відповідачами в порушення норм ч. 2 ст. 382, ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України не було одержано згоди усіх співвласників багатоквартирного будинку, зокрема позивача. Вказане підтверджується наданою відповідачем-3 ОСОБА_4 копією згоди мешканців І під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 на узаконення прибудови до квартири АДРЕСА_2 на місцях загального користування, у якій відсутні підписи усіх співвласників цього будинку.

Таким чином, у даному випадку здійснене відповідачами перепланування призвело до протиправного, не погодженого із іншими співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , зменшення площі приміщення загального користування загального коридору/вестибюлю, розташованого на І поверсі.

Окрім цього, реконструкція (зокрема, проведена у формі перепланування та переобладнання) квартир повинна здійснювати із неухильним додержанням встановленого законом порядку, зокрема у частині дотримання правил утримання жилого будинку і прибудинкової території.

Так, ч. 1 ст. 177 Житлового кодексу України (надалі - ЖК України) покладає на громадян обов`язок забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержуватися правил утримання жилого будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76 (надалі Правила №76) закріплено наступні визначення:

- реконструкцією жилого будинку є комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог;

- до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

- переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Відповідно до п. 1.4.1. Правил №76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається (п. 1.4.4. Правил №76).

Пунктом 1.4.5 Правил №76 передбачено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення: копія поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідачів до органу місцевого самоврядування із заявою про надання дозволу на переобладнання або перепланування квартири АДРЕСА_3 .

Подана до суду відповідачем-3 копія заяви ОСОБА_3 до Сихівської районної адміністрації про надання дозволу про погодження самочинного здійсненого перепланування (переобладнання) судом до уваги не береться, адже така була подана уже після проведення перепланування та переобладнання квартири, тобто з порушенням встановленого порядку.

Щодо Акту обстеження стану квартири АДРЕСА_3 від 14.11.2017, то такий може слугувати підтвердженням доброго технічного стану цієї квартири та дійсного розміру її площі, однак не може розцінюватися судом як доказ законності проведеної відповідачами добудови.

Усе зазначене вище свідчить про те, що відповідачі не дотрималися встановленого законом порядку здійснення перепланування і переобладнання та самовільно, на власний розсуд, без одержання згоди органу місцевого самоврядування і погодження інших співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_4 , збільшили площу належної їм квартири за рахунок приміщення загального користування.

Самовільне зменшення площі приміщення загального користування загального коридору/вестибюлю, розташованого на І поверсі будинку АДРЕСА_3 , вчинене одними із його співвласників (відповідачами) без одержання згоди усіх інших, без винятку, співвласників цього майна (зокрема, позивача), апріорі становить порушення прав останніх, а саме - протиправне втручання у право власності.

Такі дії відповідачів суперечать вимогам законодавства та унеможливлюють доступ інших мешканців будинку, зокрема, позивача, до усієї площі приміщення загального користування загального коридору/вестибюлю.

Суд також вважає необхідним зазначити, що будь-який власник або інша особа, яка на відповідній правовій підставі користується житловим чи нежитловим приміщенням, не наділяється абсолютним правом вирішувати питання про порядок використання (переобладнання, перепланування тощо) місць загального користування чи на власний розсуд обмежувати права інших співвласників.

Що стосується долученого до матеріалів справи Висновку будівельно-технічного дослідження №408/19, то такий не спростовує вищенаведені висновки суду, оскільки сама по собі відповідність самочинно встановленої відповідачами стіни вимогам будівельних та санітарних норм не змінює правового режиму користування приміщеннями загального користування та не свідчить про дотримання встановленого законом порядку отримання дозволу на здійснення переобладнання жилого приміщення.

З приводу аргументу відповідача-3 про те, що демонтаж стіни у приміщенні 2 кухня у квартирі АДРЕСА_3 призведе до втручання та зміни димових і вентиляційних каналів, суд звертає увагу на те, що такі були введені в експлуатацію саме в результаті протиправного перепланування та переобладнання, що цілком уможливлює їх приведення до попереднього стану.

У контексті твердження відповідача-3 про те, що при приведенні приміщення кухні відповідно до технічного паспорта від 01.07.2002 року, площа квартири АДРЕСА_3 , не відповідатиме вимогам нормі жилої площі на чотирьох осіб, що порушить права зареєстрованих в ній малолітніх осіб, суд звертає увагу на наступне.

Житлова площа квартири АДРЕСА_3 на момент набуття відповідачами права власності на неї становила 21,9 кв.м. Набувши право власності на квартиру із такою площею, відповідачі самостійно несуть ризики, пов`язані із нестачею житлової площі для осіб, які в ній проживають, та позбавлені права на її самовільне збільшення за рахунок площі приміщень загального користування, шляхом проведення реконструкції (перепланування та переобладнання) із порушенням встановленого законом порядку.

Окрім цього, суд вважає неспроможними доводи про те, що вчинену відповідачами добудову не можна розцінювати як самочинне будівництво, а обраний позивачем спосіб захисту знесення самочинного будівництва, не можна застосовувати у даній справі.

Як передбачено ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як з`ясовано вище, здійснена відповідачами добудова була вчинена без одержання дозволу органу місцевого самоврядування та без погодження цих дій всіма співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , а тому дії відповідачів можна оцінювати саме як самочинне будівництво.

Водночас єдиним можливим способом поновлення порушеного права позивача є приведення місця загального користування загального коридору/вестибюлю до попереднього стану, що може бути вчинено тільки шляхом знесення самочинного будівництва добудованих відповідачами до квартири АДРЕСА_3 кімнат площею 2,8 кв.м. та 6,5 кв.м., які позначені в технічному паспорті від 10.01.2019, інвентаризаційна справа 16092, виготовленому ФОП ОСОБА_8 , номерами 1 та 2 відповідно.

Підсумовуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню 996,20 грн. судового збору, а саме по 332,07 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 77-82, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 352 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 1, 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. ст. 369, 376, 382 ЦК України, ст. 177 ЖК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2 ; АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_6 ) привести до попереднього стану місця загального користування, шляхом знесення самочинно добудованих до квартири АДРЕСА_3 кімнат площею 2,8 кв.м. та 6,5 кв.м., які в технічному паспорті від 10.01.2019, виготовленому ФОП ОСОБА_8 , інвентаризаційна справа 16092, позначені номерами 1 та 2 відповідно.

3.Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2 ; АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_6 ) в користь держави судовий збір у розмірі 996,20 грн., а саме по 332(триста тридцять дві) грн. 07(сім) коп. з кожного.

4.Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_7 );

Відповідач-1: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_6 );

Відповідач-2: ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2 ; АДРЕСА_6 );

Відповідач-3: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_6 ).

Повне судове рішення складено 18.11.2022 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.