ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м.Суми

Справа №592/7158/20

Номер провадження 22-ц/816/287/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Бурбика Тамара Анатоліївна, ОСББ «Престиж-Пушкіна, 22», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , TOB «ЮК «Оптима ЛЕКС», TOB «МЕТР», ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Геннадія Олексійовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 жовтня 2021 року в складі судді Литовченка О.В., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 09 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2020 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Садикова В.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 нежитлове приміщення, що знаходиться у підвалі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 581,55 м кв., реєстраційний номер нерухомого майна 101; скасувати державну реєстрацію і припинити право власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, що знаходиться у підвалі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 581,55 м кв., реєстраційний номер нерухомого майна 101.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 22 серпня 2013 року є власником квартири АДРЕСА_2 . Разом з квартирою отримав право спільної власності на допоміжні приміщення будинку за вказаною адресою, одним з яких є підвал, однак його право спільної власності на підвал чи інші допоміжні приміщення не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказує, що чинне законодавство станом на 22 серпня 2013 року не передбачало технічної можливості державної реєстрації прав спільної власності на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, однак чітко визнавало право спільної власності власників квартир на допоміжні приміщення. 11 грудня 2013 року ОСОБА_3 зареєструвала за собою право приватної власності на весь підвал будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, було зареєстровано право приватної власності на підвальне приміщення у першому під`їзді, площею 309,35 кв. м, а також на підвальне приміщення у другому під`їзді, площею 276,7 кв. м. Державна реєстрація проведена державним реєстратором Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Коваленко В.І. з порушенням законодавства. З метою захисту порушеного права, ОСОБА_1 у 2016 році звернувся із позовом до ОСОБА_3 (справа № 592/7293/16-ц), в якому просив: визнати незаконним і скасувати свідоцтво № НОМЕР_1 , видане 11 грудне 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на підвальне приміщення у першому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 309,35 м. кв, реєстраційний номер нерухомого майна 01. Визнати незаконним і скасувати свідоцтво № НОМЕР_2 , видане 11 грудня 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на підвальне приміщення у другому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 276,7 м. кв, реєстраційний номер нерухомого майна 01. Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 вищевказані приміщення.

Під час розгляду справи судом, ОСОБА_3 формально здійснила оформлення начебто реконструкції спірних приміщень. В результаті якої два різні підвальні приміщення було об`єднано в одне, а також змінено їх найменування в державному реєстрі: замість назви «підвальне приміщення» спірні приміщення стали називатись «нежитлове приміщення». Також змінились ідентифікаційні дані цих приміщень. Для реєстрації права власності на реконструйоване приміщення було відкрито новий розділ у державному реєстрі, а спірному приміщенню присвоєно новий реєстраційний номер нерухомого майна - 101.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, а суд апеляційної інстанції рішення частково скасував та позов задовольнив частково. Зокрема, апеляційний суд: визнав незаконним і скасував свідоцтво № НОМЕР_1 , видане 11 грудня 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на частину підвальних приміщень у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані у першому під`їзді, а саме: підвальне приміщення для комунікацій II (каналізація з рамкою вводу); підвальне приміщення III (комунікації відсутні, є транзитним); підвальне приміщення для комунікацій V (водопостачання без запірної арматури, електропостачання без щита); підвальне приміщення для комунікацій VIII (каналізація, водопостачання із запірною арматурою, електропостачання без щита). Визнав незаконним і скасував свідоцтво № НОМЕР_2 , видане 11 грудня 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на частину підвальних приміщень у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані у другому під`їзді, а саме: підвальне приміщення для комунікацій X (каналізація з рамкою вводу); підвальне приміщення для комунікацій XI (каналізація, водопостачання із запірною арматурою, електропостачання без щита); підвальне приміщення для комунікацій XIII (водопостачання без запірної арматури, електропостачання без щита, є транзитним); підвальне приміщення XV (комунікації відсутні, є транзитним); підвальне приміщення для комунікацій XVI (каналізація з рамкою вводу, водопостачання без запірної арматури, є транзитним); підвальне приміщення XIX (електропостачання зі щитовою); підвальне приміщення для комунікацій XX (є транзитним); підвальне приміщення XXI (водопостачання, насосна). В частині відмови у задоволенні вимоги позивача про витребування майна із чужого незаконного володіння суд апеляційної інстанції залишив рішення суду першої інстанції у силі, мотивуючи своє рішення тим, що один із співвласників спільного майна не має права витребовувати це майно від володільця. Таке право може бути реалізовано виключно всіма співвласниками.

Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року по вказаній справі з рішенням суду апеляційної інстанції погодився. Підтвердив, що спірне приміщення є допоміжним, а тому перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 . Вказав, що ОСОБА_3 незаконно оформила право власності на частину підвальних приміщень, які є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку і належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир у будинку. Більш того вказав, що ОСОБА_1 має право і без згоди інших співвласників заявляти вимогу про витребування майна із чужого незаконного володіння, однак цю вимогу не задовольнив, мотивуючи своє рішення тим, що скасування свідоцтв про право власності і так призвело до відновлення порушених прав ОСОБА_1 .

Спірний підвал згідно висновку проведеної у даній справі судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17 травня 2018 року № 497/498/499/500 складається з 21 приміщення. Згідно висновку експерта від 17 травня 2018 року в 12 з них є загальнобудинкові комунікації і обладнання. Суд апеляційної інстанції скасував свідоцтва про право власності лише на ту частину складових елементів підвальних приміщень, у яких згідно висновку експерта є загальнобудинкові комунікації і обладнання, тобто на 12 приміщень. При цьому, в описовій та мотивувальній частинах рішення суду апеляційної інстанції не наведено жодного правового обґрунтування, якими нормами законодавства передбачено можливість скасувати свідоцтво про право власності на певний об`єкт нерухомого майна лише в частині окремих складових елементів (коридорів, кімнат, тощо такого об`єкту), які самі по собі не є об`єктом цивільного обороту і не є самостійним об`єктом нерухомого майна, а є приналежністю головної речі - багатоквартирного будинку. В рішеннях судів, що набрали законної сили, було встановлено: ОСОБА_1 22 серпня 2013 року отримав у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 ; разом із квартирою ОСОБА_1 отримав у спільну сумісну власність частину всіх допоміжних приміщень вказаного будинку, у т. ч. підвалу; приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, є підвалом і допоміжним приміщенням, а тому має перебувати у спільній сумісній власності всіх співвласників квартир і нежитлових приміщень будинку по АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 є власником частини допоміжного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 має право незалежно від волі інших співвласників заявляти позовну вимогу про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Не зважаючи на прийняті судові рішення у справі № 592/7293/16-ц, останні не привели до відновлення порушених прав ОСОБА_1 . Продовжуючи грубе порушення прав ОСОБА_1 та мешканців будинку на мирне володіння та користування майном - підвалом житлового будинку, ОСОБА_3 усіляко намагалася зробити неможливим відновлення порушених прав. Замість повернення допоміжних приміщень (підвалу) у володіння та користування мешканцям будинку, без згоди співвласників здійснила переобладнання двох приміщень підвалу в одне, що вже є порушенням прав співвласників спільно вирішувати питання користування, у т. ч. реконструкції допоміжними приміщеннями. Не обмежуючись вказаними протиправними діями, з метою ускладнити відновлення порушених прав мешканців будинку, ОСОБА_3 здійснила відчуження підвалу (спільного нерухомого майна мешканців будинку) шляхом його дарування своєму батькові ОСОБА_2 . Договір дарування було вчинено та нотаріально оформлено незважаючи на запис в Державному реєстрі речових прав про заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного приміщення, який і на сьогоднішній день існує у цьому реєстрі.

Таким чином, допоміжні приміщення підвалу у багатоквартирному житловому будинку, що за законом належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та мешканцям будинку, на сьогоднішній день знаходяться у незаконному, одноосібному володінні ОСОБА_2 , набуті останнім за договором дарування від особи, яка незаконно заволоділа цим майном. Проведена ОСОБА_3 реконструкція спірного приміщення, внаслідок якої два підвальні приміщення було об`єднано в одне - не призводить до виникнення нового об`єкту права власності. Відповідно, ОСОБА_1 має право витребувати це приміщення - підвал, незалежно від наслідків його реконструкції. Заявлені віндикаційні вимоги про повернення майна стосуються того самого допоміжного приміщення багатоквартирного будинку - підвалу, належного на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та мешканцям будинку, що спочатку було незаконно зареєстровано третьою особою, ОСОБА_3 , в якості двох об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 під реєстраційним номером 01 та реєстраційним номером 01 відповідно, потім незаконно реконструйовано в одне нежиле приміщення і зареєстроване під номером 101, та безоплатно, незаконно, поза волею співвласників житлового будинку, відчужене (подароване) на користь ОСОБА_2 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 нежитлове приміщення, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 581,55 м кв., реєстраційний номер нерухомого майна 101.

Скасовано державну реєстрацію і припинено право власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 581,55 м кв., реєстраційний номер нерухомого майна 101.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10510 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Грицик Г.О., посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення та неправильне застосування судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів того, що позивач є власником нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 581,55 м кв., а тому позовні вимоги задоволенню не підлягали.

На думку апелянта позивач не є власником спірного нерухомого майна, а тому не може заявляти вимогу про його витребування, а якщо і є таким власником, то перебуває лише в статусі одного із співвласників, а отже з позовом щодо витребування нерухомого майна повинні звертатися або всі співвласники нерухомого майна, або сам позивач в межах своєї частки у спільній власності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 -адвокат Садиков В.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Г.О., представника ОСОБА_1 - адвоката Садикова В.В., третіх осіб - ОСОБА_38 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2018 року в цивільній справі № 592/7293/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Престиж-Пушкіна, 22», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_61 , ОСОБА_17 , ОСОБА_62 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_63 , ОСОБА_36 , ОСОБА_64 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_65 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_66 , Приватне підприємство «Суми-Капітал» про визнання незаконним і скасування свідоцтва про право власності, витребування майна з незаконного володіння позов ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого 11 грудня 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на підвальне приміщення у першому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 309,35 кв. м, реєстраційний номер нерухомого майна 01; визнання незаконним і скасування свідоцтва № НОМЕР_2 , виданого 11 грудня 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на підвальне приміщення у другому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 276,7 кв. м, реєстраційний номер нерухомого майна 01; витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 нежитлового приміщення, що знаходиться у підвалі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 851,555 м кв., реєстраційний номер нерухомого майна 101 - залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 06 грудня 2018 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2018 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування свідоцтв № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , виданих 11 грудня 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на підвальні приміщення у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на підвальне приміщення, площею 309,35 кв. м у першому під`їзді, реєстраційний номер нерухомого майна 01; на підвальне приміщення, площею 276,7 кв.м у другому під`їзді, реєстраційний номер нерухомого майна 01, частково задоволено позов в зазначеній частині. Визнано незаконним і скасовано свідоцтво № НОМЕР_1 , видане 11 грудня 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на частину підвальних приміщень у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані у першому під`їзді, а саме: підвальне приміщення для комунікацій ІІ (каналізація з рамкою вводу); підвальне приміщення ІІІ (комунікації відсутні, є транзитним); підвальне приміщення для комунікацій V (водопостачання без запірної арматури, електропостачання без щита); підвальне приміщення для комунікацій VІІІ (каналізація, водопостачання із запірною арматурою, електропостачання без щита). Визнано незаконним і скасовано свідоцтво № НОМЕР_2 , видане 11 грудня 2013 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції про право власності ОСОБА_3 на частину підвальних приміщень у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані у другому під`їзді, а саме: підвальне приміщення для комунікацій Х (каналізація з рамкою вводу); підвальне приміщення для комунікацій ХІ (каналізація, водопостачання із запірною арматурою, електропостачання без щита); підвальне приміщення для комунікацій ХІІІ (водопостачання без запірної арматури, електропостачання без щита, є транзитним); підвальне приміщення ХV (комунікації відсутні, є транзитним); підвальне приміщення для комунікацій ХVІ (каналізація з рамкою вводу, водопостачання без запірної арматури, є транзитним); підвальне приміщення XІХ (електропостачання зі щитовою); підвальне приміщення для комунікацій ХХ (є транзитним); підвальне приміщення ХХІ (водопостачання, насосна).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року в даній справі касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 24 вересня 2018 року у нескасованій після апеляційного перегляду частині та постанову Апеляційного суду Сумської області від 06 грудня 2018 року залишено без змін.

Судами встановлено, що 08 грудня 2005 року між Приватним підприємством «Суми-Капітал» (далі - ПП «Суми-Капітал») та ОСОБА_3 були укладені договори про пайову участь у будівництві, згідно з умовами яких відповідач, як пайовик, зобов`язалась перерахувати забудовнику багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 кошти для будівництва двох нежитлових підвальних приміщень у цьому будинку загальною проектною площею по 300 кв. м кожне, що мали бути розташовані у першому і другому під`їздах цього житлового будинку.

03 вересня 2013 року між ПП «Суми-Капітал» і ОСОБА_3 були внесені зміни до вказаних вище договорів про пайову участь у будівництві від 08 грудня 2005 року, якими, зокрема, було уточнено площу і розташування підвальних приміщень, а саме: у житловому будинку по АДРЕСА_1 у першому під`їзді розташоване нежитлове приміщення, загальною площею 309,35 кв. м, що знаходиться у підвалі в частині топкової 1-го поверху; у другому під`їзді цього ж будинку розташоване нежитлове приміщення, загальною площею 276,7 кв. м, що знаходиться у підвалі в частині топкової 1-го поверху.

Того ж дня ПП «Суми-Капітал» і ОСОБА_3 підписали два акта прийому-передачі вказаних вище нежитлових приміщень підвалу з частини топкової першого поверху житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: нежитлові приміщення підвалу у першому під`їзді, площею 309,35 кв. м та у другому під`їзді, площею 276,7 кв. м, що були введені в експлуатацію згідно з Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області 14 грудня 2012 року за № СМ 5.

05 серпня 2013 року на нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 309,35 кв. м та загальною площею 276,7 кв. м, як на окремі об`єкти нерухомого майна, Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» були виготовлені технічні паспорти.

11 грудня 2013 року державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 8900145 та за № 8897139, згідно з якими за ОСОБА_3 була проведена державна реєстрація права власності на підвальні приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , розташовані у першому під`їзді, загальною площею 309,35 кв. м та у другому під`їзді, загальною площею 276,7 кв. м.

11 грудня 2013 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 стосовно підвального приміщення у першому під`їзді, загальною площею 309,35 кв. м та свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 стосовно підвального приміщення у другому під`їзді, загальною площею 276,7 кв. м, розташованих у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, під час розгляду справи № 592/7293/16-ц у суді першої інстанції 05 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до державного реєстратора Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 581,55 кв. м.

До вказаної вище заяви про реєстрацію права власності ОСОБА_3 додала Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 22 лютого 2018 року № СМ85 та технічний паспорт на нежитлові приміщення, які розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 581,55 кв. м, з яких встановлено, що 13 лютого 2018 року вона здійснила реконструкцію без зміни розмірів належних їй підвальних приміщень у вказаному житловому будинку, а саме: підвальних приміщень у першому під`їзді, загальною площею 309,35 кв. м та у другому під`їзді, загальною площею 276,7 кв. м.

13 березня 2018 року державний реєстратор провів державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за відповідачем ОСОБА_3 і того ж дня право власності на нежитлові приміщення, що розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 581,55 кв. м, було зареєстровано на її ім`я в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 на підставі укладеного з ПП «Суми-Капітал» договору купівлі-продажу від 22 серпня 2013 року є власником квартири АДРЕСА_2 , тобто, у першому під`їзді цього будинку.

Треті особи у цій справі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, окрім ОСББ «Престиж-Пушкіна, 22», також є власниками квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 .

З висновку проведеної у даній справі судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17 травня 2018 року № 497/498/499/500 встановлено, що частина підвальних приміщень, розташованих у першому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 (приміщення І-ІХ) та приміщення, що розташовані у другому під`їзді цього ж будинку (приміщення Х-ХІ), відносяться до допоміжних приміщень, так як їх використання пов`язане з технічною експлуатацією житлового будинку та з транзитом до рамок вводу інженерних комунікацій, запірної арматури та електрощитової. Крім того, згідно з висновком експертизи підвальні приміщення у першому і другому під`їздах житлового будинку, а саме: приміщення з позначкою І, ІV, VІ, VІІ, ІХ, ХІІ, ХІV, ХVІІ та ХVІІІ експертом віднесено до нежитлових, тобто, вони можуть бути самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Станом на дату складання висновку ринкова вартість підвального приміщення у першому під`їзді будинку, площею 309,35 кв. м складає 1 789 450 грн, а ринкова вартість підвального приміщення у другому під`їзді будинку, площею 276,7 кв. м складає 1 600 600 грн.

Апеляційним судом з висновку проведеної у цій справі судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17 травня 2018 року № 497/498/499/500 встановлено, що частина підвальних приміщень, розташованих у першому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 (приміщення І-ІХ) та приміщення, що розташовані у другому під`їзді цього ж будинку (приміщення Х-ХІ), відносяться до допоміжних приміщень, так як їх використання пов`язане з технічною експлуатацією житлового будинку та з транзитом до рамок вводу інженерних комунікацій, запірної арматури та електрощитової. Крім того, згідно з висновком експертизи підвальні приміщення у першому і другому під`їздах житлового будинку, а саме: приміщення з позначкою І, ІV, VІ, VІІ, ІХ, ХІІ, ХІV, ХVІІ та ХVІІІ експертом віднесено до нежитлових, тобто, вони можуть бути самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Тобто, ОСОБА_3 незаконно оформила право власності на частину підвальних приміщень, які є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку і належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир у будинку, визнав недійсними та скасував свідоцтва про право власності відповідача на зазначені вище допоміжні приміщення, в цій частині.

Як зазначено в рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2018 року по справі № 592/7293/16: «Так, не визнаючи позов, представник відповідача ( ОСОБА_67 ) надав суду Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 116764523 від 13 березня 2018 року. З Витягу та матеріалів реєстраційної справи вбачається, що 05 березня 2018 року державним реєстратором Іщенко-Амбарцумян Л.В. Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області проведена державна реєстрація права власності за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 101 на приміщення, нежитлові, загальною площею (кв. м): 581,55, опис: нежитлові приміщення в житловому будинку з частин топкових 1-го пов. під`їздів (А-9) за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 25204648. Підстава виникнення права власності - Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) від 22 лютого 2018 року. Реконструкція здійснена без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані. Проте доказів, які б свідчили про зміну внаслідок реконструкції функціонального призначення допоміжних приміщень, що розташовані у підвальному приміщенні спірного будинку, які вказав експерт у Висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 497/498/499/500 від 17 травня 2018 року, представником відповідача ОСОБА_67 не надано, а тому слід дійти висновку, що фактично відбулася лише зміна відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно».

Судом у даній справі встановлено, що об`єкт нерухомого майна № 101 включає в себе всі приміщення реєстраційної справи № 168720, що були визнані судом апеляційної інстанції у справі № 592/7293/16 як допоміжні за даними висновку експертизи, а саме: № № II (42,9 кв. м), III (55,9 кв. м), V (24,6 кв.м), VIII (50,7 кв.м), X (6,4 кв.м), XI (51,2 кв.м), XIII (24,7 кв.м), XV (57,1 кв.м), XVI (43,2 кв.м), XIX (13,9 кв.м), XX (17,5 кв.м), XXI (18,8 кв.м). Загальна площа цих приміщень становить 406,9 кв. м.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми у цивільній справі № 592/7293/16 заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволено. До набранням рішенням суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи: ОСББ «Престиж-Пушкіна, 22», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_61 , ОСОБА_17 , ОСОБА_62 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_63 , ОСОБА_36 , ОСОБА_64 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_65 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_66 , Приватне підприємство «Суми-Капітал» про визнання незаконними і скасування свідоцтв про право власності на підвальні приміщення, витребування майна з незаконного володіння - заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення у житловому будинку з частин топкових першого поверху під`їздів (А-9), загальною площею 581,55 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_3 .

Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40866810 від 27 квітня 2018 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Божок Ольга Миколаївна, Центр надання адміністративних послуг у м. Суми провела державну реєстрацію обтяження, заборона вчинення реєстраційних дій на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: Ковпаківський районний суд м. Суми.

Згідно договору дарування нежитлового приміщення від 24 липня 2019 року ОСОБА_3 передала безоплатно, як дарунок, у приватну особисту власність нежитлові приміщення, загальною площею 581,55 кв. м (нежитлові приміщення в житловому будинку з частин топкових 1-го пов. Під`їздів А-9, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Даний договір посвідчений 24 липня 2019 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А.

Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 липня 2019 року № 47921802 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., як державним реєстратором прав на нерухоме майно, була проведена державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення, загальною площею 581,55 кв. м в житловому будинку з частин топкових 1-го пов. під`їздів (А-9) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, не зважаючи на те, що станом на 28 жовтня 2021 року чинна заборона вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення у житловому будинку з частин топкових першого поверху під`їздів (А-9), загальною площею 581,55 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава для державної реєстрації - ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/7293/16 від 25 квітня 2018 року.

Зважаючи на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, місцевий суд задовольнив позов про витребування майна з незаконного володіння відповідача, а також прийшов до висновку, що підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності на це майно за відповідачем, з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема частиною першою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Частиною першою статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на встановлення порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.

Усі вказані об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

При цьому законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення як окремого об`єкта нерухомості.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Такі висновки підтверджуються й у рішеннях Конституційного Суду України, а саме, у Рішенні від 02 березня 2004 року у справі № 4-рп/2004 за конституційним зверненням ОСОБА_68 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), у якому зазначив, що, аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т. ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

У Рішенні від 09 листопада 2011 року у справі № 14-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_69 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

Разом з тим нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

У житлових будинках можуть бути як допоможні, так і нежилі приміщення, які мають окреме, незалежне призначення (магазини, кафе, перукарні, художні майстерні тощо).

У багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14-363цс19).

При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при розгляді такої категорії справ необхідно встановлювати чи є спірне приміщення нежитловим чи є допоміжним.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції Закону № 340-ІХ від 05 грудня 2019 року, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в ред. Закону № 340-ІХ від 05 грудня 2019 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних доказів того, що позивач є власником нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 581,55 м кв., не заслуговають на увагу колегії суддів та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з яких вбачається, що 22 серпня 2013 року позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу набув у власність нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_2 .

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач не є власником спірного нерухомого майна, а тому не може заявляти вимогу про його витребування, а якщо і є таким власником, то перебуває лише в статусі одного із співвласників, а отже з позовом щодо витребування нерухомого майна повинні звертатися або всі співвласники нерухомого майна, або сам позиваач в межах своєї частки у спільній власності, є безпідставними з огляду на слідуюче.

Набувши у власність квартиру, 22 серпня 2013 року, позивач набув і право спільної сумісної власності на приміщення загального користування, у тому числі допоміжні приміщення підвалу.

Аналолічний зв`язок автоматичного набуття у спільну сумісну власність приміщень загального користування, у тому числі допоміжних приміщень, разом із набуттям права власності на квартиру було зроблено в рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4 - рп/2004 та в рішенні Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року № 14 - рп/2001.

У своєму рішенні від 27 листопада 2019 року в пов`язаній судовій справі № 592/7293/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погодився із висновком судів попередніх інстанцій та прямо зазначив, що співвласник майна не обмежений волей інших співвласників на захист свого права спільної сумісної власності, а тому викладене спростовує позицію скаржника, який вказує, що для обраного позивачем способу судового захисту порушених прав необхідно отримати згоду всіх співвласників спільного майна або заявити позовні вимоги в межах певної частки в спільній сумісній власності.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не порушує прав співвласників допоміжних приміщень (підвалу) багатоквартирного будинку, оскільки не заявляє вимоги про витребування майна та реєстрацію речових прав на нерухоме майно на свою користь або користь третіх осіб.

Позивачем заявлено вимогу про скасування і припинення реєстрації речових прав на об`єкт, який не може існувати в цивільному обігу окремо від квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, оскільки незаконно зареєстрований спірний об`єкт нерухомого майна включає в себе всі допоміжні приміщення будинку.

За встановлених обставин справи та вимог закону, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки позивачем надано докази на підтвердження того, що відповідач порушує його права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що мотивовані висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та на підставі позицій сторін, висловлених в суді першої інстанції, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, і які були обґрунтовано спростовані. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З огляду на наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення. Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У зв`язку із тим, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу в розмірі 3000 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача згідно ст. 141 ЦПК України. Їх розмір є справедливим і виваженим та відповідає складності справи та обсягу наданої допомоги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Геннадія Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 жовтня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 13 червня 2022 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина