КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6406/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Горбенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року,

встановив:

у листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 рокупозовну заяву було повернуто.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки позивачем, на думку суду, не були викладені обставини на обґрунтування позовних вимог до відповідачів, не обґрунтовано розмір моральної шкоди та не надано доказів на підтвердження дійсної вартості належного позивачу майна.

25 січня 2022 року позивачем було подано позовну заяву у новій редакції, а ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 рокупозовну заяву було повернуто.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що її недоліки у встановлений ухвалою суду строк позивачем усунуті не були.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Зокрема, позовна заява повинна містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування сторін та інших учасників справи. Позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, а якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Обґрунтовуючи пред`явлення позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої Російською Федерацією, до Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби, позивач посилалась на відому їй практику Верховного Суду та вказувала про те, що вони є належними відповідачами у справі.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона звернулась до суду за захистом своїх прав, порушених Російською Федерацією. Вказувала, що внаслідок збройної агресії вона була вимушена залишити місце свого постійного проживання в АДРЕСА_1 , 1/6 частина якої належить їй на праві власності, та є внутрішньо переміщеною особою. Позивач зазначала, що через неможливість використання належної їй частини квартири вона їй було завдано збитки, які вона розраховує виходячи із середньої вартості оренди подібної квартири за період неможливості користування майном на окупованій території.

Постановляючи ухвали про залишення позовної заяви без руху та про її повернення, суд першої інстанції безпідставно вважав необхідним надання позивачем звіту про оцінку належного їй нерухомого майна, яке знаходиться на окупованій території України, оскільки з приводу вказаної квартири позивачем вимоги не заявлялись.

Крім того, з тексту позовної заяви вбачається, що позивачем на власний розсуд у відповідності до положень ч. 3 ст. 13 ЦПК України було обґрунтовано заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди з посиланням на вимушеність переміщення з постійного місця проживання та необхідність змінити звичний спосіб життя, тривале порушення її прав. На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України визначено, що завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та у разі необхідності розглядає відповідні заяви; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання, тощо.

Неналежне, на переконання суду, викладення позовних вимог позивачем у позовній заяві не може бути підставою для залишення такої позовної заяви без руху та її повернення. Повертаючи заяву, суд першої інстанції позбавив позивача процесуального права на остаточне визначення позовних вимог у підготовчому судовому засіданні та не врахував, що питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, суд вирішує під час ухвалення рішення у відповідності до положень ст. 264 ЦПК України, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

В даному випадку оскаржувана ухвала суду була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді