Справа № 307/4815/21
Провадження № 2/307/1227/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2022 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Тиводар В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
Представник позивача звернувся у суд з вищевказаним позовом.
Посилається на те, що 30.08.2004 було укладено угоду № 1-а про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти між Львівським державним інститутом фізичної культури, правонаступником якого є Львівський державний університет фізичної культури імені І.Боберського та ОСОБА_1 , згідно якої (п. 1) Львівський державний інститут фізичної культури відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти і у разі поступлення відповідних коштів на біжучий рік від Держкомспорту надає ОСОБА_1 цільовий пільговий державний кредит для здобуття освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямом підготовки (спеціальністю) фізичне виховання і спорт за денною формою навчання у розмірі 7600 грн на весь термін навчання.
Відповідно до пп. 3.3. угоди одержувач кредиту зобов`язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого ЛДІФК кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із ЛДІФК -0 починаючи з третього місяця після відрахування.
Відповідно до умов угоди відповідач зобов`язувався щорічно здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щорічно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі передбаченому в кредитному договору.
Підпунктом 4.2 вищезазначеної угоди передбачалося, що ЛДІФК має право стягнути в судовому засіданні кредит та відсотки за користування ним з одержувача кредиту у разі ухилення від повернення кредиту.
Також пп. 6.1. цієї угоди передбачено порядок повернення кредиту, а саме: одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у суму 7600 грн та відсотки за користування ним у сумі 1821 грн готівкою або у безготівковому порядку на банківський рахунок ЛДІФК до 31 грудня кожного року, 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 2008 по 2020 роки.
Відповідач своїх обов`язків за вищевказаною Угодою не виконав належним чином, внаслідок чого виникли прострочені платежі за період з 01.01.2010 року по сьогоднішній день.
Відповідно до п. 7.1. вищезгаданої угоди, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цією угодою сторони несуть відповідальність згідно із законодавством.
Також підпунктом 7.2. угоди передбачено, у випадку ухилення одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним, одержувач кредиту сплачує ЛДІФК пеню у розмірі подвійної кредитної ставки НБУ від неповернутої в строк суми.
Відповідно до вищевказаного підпункту позивачем була нарахована пеня на загальну суму 9590.19 грн та 3 % річних у сумі 1548 гривень.
Згідно розрахунку інфляційних втрат, сума заборгованості з урахуванням офіційного індексу інфляції за 2018, 2019, 2020 роки, січень, лютий, березень, квітень 2021 року, загальна сума таких витрат складає 1190.60 гривень.
Таким чином, відповідач порушив умови взятого на себе грошового зобов`язання, не виконує його належним чином, а тому стягненню підлягає: 6081 грн сума заборгованості, 9590.19 грн пеня, 1548 грн сума 3 % річних та 1190.66грн грн інфляційних витрат за 2018-2020 роки і січень, лютий, березень, квітень 2021 року.
Четвертого лютого 2021 року відповідачу було направлено лист-вимогу про повернення боргу, який був проігнорований.
Відповідач у судове засідання не з`явився і не повідомив суду причини неявки про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2004 було укладено угоду № 1-а про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти між Львівським державним інститутом фізичної культури, правонаступником якого є Львівський державний університет фізичної культури імені І.Боберського та ОСОБА_1 , згідно з яким ЛДІФК надає цільовий пільговий державний кредит для здобуття освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямом підготовки (спеціальністю) фізичне виховання і спорт за денною формою навчання у розмірі 7600 грн на весь термін навчання.
Згідно підпунктів 3.3 та 3.4 угоди ОСОБА_1 зобов`язався повернути протягом 15 років всю суму наданого ЛДІФК кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із ЛДІФК починаючи з третього місяця після відрахування. За наявності обставин, що є підставою для звільнення одержувача кредиту від повернення кредиту, надавати щорічно ЛДІФК після закінчення навчання відповідний підтвердний документ про такі обставини.
Четвертого лютого 2021 року відповідачу було направлено лист-вимогу про повернення боргу, який був проігнорований.
Відповідно до п. 6 угоди одержувач повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 7600 грн та відсотки за користування ним у сумі 1821 грн готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок ЛДІФК до 31 грудня кожного року, та 15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним з 01.07.2008 до 2022 року.
Пунктами 7.1. та 7.2. передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цією угодою сторони несуть відповідальність згідно із законодавством. У випадку відмови одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним одержувач кредиту сплачує ЛДІФК пеню у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої в строк суми.
Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг за навчання, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі оплати наданих освітніх послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 2270 гривень.
За таких обставин, керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 526, 610, 625, 629 ЦК України суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.06.2022 року.

Головуючий В.І. Гримут